som staaer i nærmere eller fjernere Forhold dertil. Men man 

 maa her spørge: Er denne Slutning ikke for rask? er Underets 

 metaphysiske Begreb ikke for abstract en Kategorie, til derefter 

 at bedømme det hele Indhold af den evangeliske Historie, saale- 

 des som den foreligger i fire fra hinanden forskjellige Evange- 

 lier ? behøves ikke her ganske andre Undersøgelser end blot 

 med Hensyn til de udvortes Vidnesbyrd om Tiden, hvornaar 

 Evangelierne skulle være forfattede?«*) — Paa den anden Side, 

 »for at vide, om ikke her er gjort for udstrakt Anvendelse af 

 det Mythiske paa den evangeliske Historie, maa man fremfor 

 Alt spørge, om det som mythisk angivne Indhold for Evangeli- 

 sterne selv var saa bevidstløs og uforsætligen opstaaet, som der 

 forudsættes ved den mythiske Anskuelse. Alt Mythisk er uhisto- 

 risk, men ikke alt Uhistorisk er mythisk, Meget, hvad der synes 

 at være mythisk, har faaet sin mythisklignende Skikkelse kun 

 ved den fortællende Skribents frie Produktivitet. — — Da nu 

 overhovedet for os alt Historisk først gaaer igjennem Mediet af 

 den fortællende Skribent, saa er ogsaa ved denne eller hiin For- 

 tælling det første Spørgsmaal ikke, hvilken objektiv Realitet det 

 Fortalte har i og for sig, men meget mere, hvorledes det for- 

 holder sig til den fortællende Skribents Bevidsthed, ved hvis 

 Mediation det er for os blevet et Objekt for historisk Viden, 

 — om vedkommende Skribent ogsaa selv kun havde den Hen- 

 sigt, i denne og hiin Deel af sit Værk at give sig som historisk 

 Referent? Viser det sig nu ved nærmere Betragtning, at han 

 selv ikke har fortalt strængt historisk, at han havde en særegen 

 Interesse i at opfatte Gjenstanden for sin Fortælling fra dette 

 bestemte Synspunkt af, hvilken stor Indskrænkning lider da alle- 

 rede derved hiint Spørgsmaal om Grændselinien mellem det Hi- 

 storiske og Uhistoriske? Men for nu i ethvert enkelt Tilfælde 

 af denne Art at kunne dømme med saameget større Sandsynlig- 



A. St. S. 45. 



