108 



Selvbevidsthed, saa er det den ene af de to hans Person con- 

 stituerende Factorer; men hvad der nærmest er hans Bevidsthed, 

 skal ogsaa blive Menneskehedens Bevidsthed. Det er kim Ind- 

 holdet, som ogsaa maa have en tilsvarende Form, for ad den 

 historiske Udviklings Vei at kunne gaae ind i Menneskehedens 

 Bevidsthed. Denne Form er det jødiske Messiasbegreb. Alene 

 i dette havde Christendommen sit historiske Tilknytningspunkt 

 — det Grundlag, paa hvilket alene et til Kirke sig udvidende 

 religiøst Samfund kunde opstaae. Hvo havde vel troet paa Jesus, 

 naar ikke en Kreds af troende Tilhængere havde samlet sig om 

 ham som Messias? Men med dette Begreb indtraadte ogsaa 

 det ideelt aandelige Indhold i den nationale Tilværelses endelige 

 Former, ved Ideens Universalitet hængte sig ogsaa Jodedommens 

 Particularisme. Man kan derfor ikke gjøre sig nogen klar og 

 anskuelig Forestilling om Jesu Person, saaledes som den viser 

 sig i den evangeliske Historie, naar man tt\ke adskiller disse to 

 Sider af hans Personlighed og betragter dem saa at sige fra 

 Synspunktet af en Antinomie, af en sig udviklende Proces, hvori 

 begge Factorer af hans Selvbevidsthed ere saaledes indflettede i 

 hinanden, at, eftersom de betragtes, snart den ene , snart den 

 anden er den overveiende og overgribende. Derfor gives der 

 for den dybere Opfattelse af den evangeliske Historie intet Vig- 

 tigere end det Spørgsmaal, hvorledes vi skulle tænke os hans mes- 

 sianske Bevidstheds Genesis, hvorledes de to Elementer, paa den 

 ene Side det Universelle, almindeligt Menneskelige, guddomme- 

 ligt Ophoiede, som giver hans Person absolut Betydning, og paa 

 den anden Side, det Indskrænkende og Begrændsende ved den na- 

 tionale Messiasidee, som han maatte gaae ind paa, sluttede sig 

 sammen til Eenhed i hans Selvbevidsthed og i denne Eenhed 

 bleve det bevægende Princip for hans offenlige Liv. Vidste vi 

 derfor kun nøiere, i hvilken Forstand han betegnede sig som 

 vUg di&Qunov, hvilken Betydning de Momenter have, hvilke den 

 evangeliske Historie selv betragter som epochegjørende Vende- 

 punkter i hans messianske Fremtræden, navnlig Peters Bekjen- 



