

109 



delse med den paafølgendc eftertrykkelige Bekræftelse, Forkla- 

 relsen paa Bjerget og Indtoget i Jerusalem, hvorved Jesus synes 

 at gjøre saa store Concessioner til den nationale Messiasbevidst- 

 hed, kunde vi paa disse og andre Spørgsmaal give et be- 

 stemtere Svar, saa vilde dette vistnok være det sikkreste histo- 

 riske Holdningspunkt. Men om det ogsaa kun skeer saavidt, 

 som det er muligt efter Beskaffenheden af de forhaandenværende 

 Kilder, saa kan man ikke paastaae, at den reent historiske Be- 

 tragtning er fuldkommen uberettiget og forfeilet, at den la- 

 der sin Opgave fuldkommen uopløst, opfatter Christi Person 

 saa eensidigt, at man ikke begriber, hvorledes saa forskjellige 

 Retninger kunne være fremgaaede fra ham. Saasnart det kun 

 staaer fast, at i hans Person, saaledes som den viser sig for os 

 i den evangeliske Historie, maae hine to Sider adskilles , hvilke 

 forholde sig til hinanden som Indhold og Form, Idee og Virke- 

 lighed, almindeligt Menneskeligt og jødisk Nationalt, guddomme- 

 ligt Ophøiet og menneskeligt Indskrænket, kan der heller ingen 

 Tvivl være derom, at den samme Modsætning af begge de to 

 • Elementer, hvilke vi i vor Anskuelse om Jesu Person maae 

 tænke os sammenknyttede til hans Selvbevidstheds personlige 

 Eenhed, ogsaa er det bevægende Princip for den historiske 

 Udvikling, som slutter sig til ham.« 



Til den Indvending: »Har Christus virkelig været den, som 

 Baur fremstiller ham, har han lært saaledes, har han udtalt det 

 speciflsk christelige Princip saaledes, da kunne hans umiddel- 

 bare Disciple ikke have været de stive Judaister, som Baur frem- 

 stiller dem, og omvendt, have Urapostlerne tænkt og virket saa 

 udelukkende judaistisk, saa kan Christus ikke have lært og vir- 

 ket, som der siges*)«, svarer Baur (a. St. S. 33): »Hvorfor skal 

 det være saa utænkeligt, at, naar dog begge Dele hørte paa lige 

 Maade til Jesu Personlighed, det Universelle og almindeligt Men- 



*) Uhlhom, Jahrb. fur deutschc Theologie, her. von Liebner etc. 1858, 3te 

 li., S. 329 f. 



