152_ 



(ra Ceylon, hvor Buddhas Lære har været den herskende Reli- 

 gion fra dens Indførelse der indtil vore Dage, og det er der, at 

 vi maae søge Oplysning om de Grunde, hvorpaa denne An- 

 givelse kan antages at hvile. Da man meget tidlig kom bort fra 

 at ville tillægge Indiens Historie en chinesisk eller ægyptisk Al- 

 der, og da det stillede sig klart, at Buddhas Dødsaar, om end 

 ungt i Indiens Historie, dog var det ældste Tidspunkt, der i det 

 mindste omtrentlig kunde bestemmes, har man almindelig slut- 

 tet sig til den singalesiske Angivelse med større Beredvillighed, 

 end man under andre Omstændigheder vilde have gjort, og man 

 har søgt en Støtte for denne Angivelses Rigtighed i den Om- 

 stændighed, at hint Aar 543 f. Ghr. har fundet en praktisk An- 

 vendelse, da det er Udgangspunktet for den singalesiske, endnu 

 brugelige Tidsregning. Denne Omstændighed vilde unægtelig 

 afgive et afgjørende Bevis for Udgangspunktets Rigtighed, hvis 

 man i Virkeligheden havde begyndt lige fra Buddhas Død at 

 tælle Aarene derfra og var vedblevet uafbrudt dermed. Men 

 dersom dette ikke er Tilfældet, dersom Tidsregningen først se- 

 nere er indrettet, saaledes at man altsaa ene ved historiske 

 Undersøgelser og chronologiske Beregninger har kunnet naae op 

 til Udgangspunktet, afgiver selve Tidsregningens Brug intet Be- 

 vis for dettes ubetingede Rigtighed, men viser blot, at man paa 

 den Tid, da Tidsregningen indrettedes, antog det for at være det 

 rigtige eller i al Fald det sandsynligste. Vi behøve blot i denne 

 Henseende at see hen til vor Tidsregning, hvis Begyndelsesaar 

 ikke falder sammen med Frelserens Fødselsaar, hvorfra den dog 

 skulde udgaae.*) Om nu end, som det synes, Buddhisterne 

 virkelig have begyndt at tælle Aarene fra Buddhas Bortgang, saa 

 have de dog snart ophørt dermed , og den singalesiske Tids- 

 regning lider af saadanne Mangler, at det ikke kan være andet, 

 end at den maa grunde sig paa senere Beregninger, og vi kunne 

 tildels ogsaa paavise enkelte Størrelser, ved hvis Sammenlæg- 



*) Som alt udhævet af M. Muller i Aucieut Sanscrit literature, S. 264. 



