172 



som Singaleserne sige, at han foretog fra Grændsen af Landet, 

 er udgaaet fra Induslandene, saa at han følgelig først havde be- 

 mægtiget sig disse (der imidlertid ligge langt fra Magadha, ad- 

 skilte derfra ved flere mellemliggende Lande), saa maatte Erob- 

 ringen af Magadha være foregaaet efter 317. Men dersom han 

 omvendt først har vundet Magadha og derfra paa et Erobrings- 

 tog mod Vest, efter at have taget de mellemliggende Lande, 

 har benyttet den gunstige Lejlighed, som Mordet paa Porus og 

 den macedonske Statholders Fraværelse tilbød ham til at føje 

 disse Lande til sit Rige, saa kan Nandas Død være indtruffet 

 nogle Aar før 317. Og Justins Yttring, at Chandragupta havde 

 vundet sit Rige og besad Indien paa den Tid, da Seleucus lagde 

 Grunden til sin tilkommende Storhed , indeholder vel ikke saa 

 meget en Hentydning til 312 og de fire foregaaende Aar, da 

 Seleucus som Flygtning opholdt sig i Ægypten, som snarere til 

 de tidligere 321 — 316, da han som Babylons Satrap vandt saa- 

 ledes Folkets Kjærlighed og Hengivenhed, at han, endog efter fire 

 Aars Fraværelse, med en lille Skare kunde frarive Antigonus dette 

 Land og der i kort Tid samle en tilstrækkelig Styrke til at hævde 

 dets Besiddelse og til at overvælde de østlige Nabosatraper. 

 Den Tid da Chandragupta i Magadha vandt Kongenavnet kan 

 med ligesaa stor Sandsynlighed antages at være ved 320 og 

 endog noget før dette Aar; og dette vilde derhos bedre passe 

 til Udstrækningen af det Tidsløb, som de indiske Kilder sætte 

 imellem Chandraguptas Regjeringstiltrædelse og hans Sønnesøns 

 Salving. 



Seleucus Nicator kjæmpede paa sit østlige Hærtog ogsaa 

 med Chandragupta; men vi vide ikke med hvilket Held, og det 

 fremgaaer heller ikke klart af Fredsbetingelserne. Seleucus af- 

 stod saavel alt hinsides Indus som de paa den vestlige Bred 

 liggende indiske Landskaber; men dette var maaskee dog ikke 

 andet end en formel Opgivelse af hvad der alt tidligere var tabt. 

 Han Qk derimod 500 Elefanter; men hvor betydeligt dette Antal 

 end var for Seleucus, saa var det dog kun en ringe Del af 



