173 



Chandraguptas Styrke, da han besad 9000*). Heller ikke Kam- 

 pens Tid kjendes; den maa være foregaaet efter 312 og sand- 

 synligvis efter 310, eftersom Seleucus endnu i dette Aar, som 

 i det foregaaende synes at have kæmpet med Antigonus i og ved 

 Babylonien *). Paa den anden Side maa Toget være foretaget 

 før 302, thi ved dette Aars Slutning tog Seleucus sit Vinter- 

 ophold i Kappadocien tilligemed sine indiske Elefanter, der i det 

 følgende Aar væsentlig bidrog til Sejren ved Ipsos. Seleucus 

 ægtede Chandraguptas Datter og sendte til ham som Gesandt 

 Megasthenes, der havde opholdt sig i Indiens Grændseland Ara- 

 chosien hos dets Satrap Sibyrtius. Megasthenes kom til Påtali- 

 putra og synes endog flere Gange at have besogt Indiens Konge; 

 men ogsaa her er Tiden uvis, da der kun er Brudstykker tilbage 

 af det Værk, som han forfattede over Indien. Chandragupta re- 

 gjerede 24 Aar, efter saavel brahmanske som buddhistiske heri 

 aldeles overensstemmende Kilder.***) Han efterfulgtes af sin 

 Søn Bindusåra, hvis Begjeringstid ogsaa nogenlunde overensstem- 

 mende angives i buddhistiske Kilder til 28 Aar og i brahmanske 

 til 25. Han vedligeholdt den venskabelige Forbindelse med Se- 

 leuciderne ; men han nævnes ikke af Klassikerne med sit indiske 

 Navn; han kaldes Amitrochades i Palibothra, hvad der dog, som 

 forlængst er paavist, ikke er andet end et Hædersnavn, amitra- 

 ghåta, Fjendedræberen. 



Bindusåras Søn Acoka bekjendte sig efter nogen Tids For- 

 løb aabent til Buddhismen, fremmede med Iver dens Udbredelse 

 og tillod nogle af sine nærmeste at indtræde i den gejstlige 



*) Efter et Vidnesbyrd af Plinius (Hist. nat. 6, 68). 



") Jfr. Droysen Gesch. d. Heil. I. 399. 



*") Vel angives det til 34 Aar i Mahåvansa (saavel Udg., som vort Haand- 

 skrift og hos Upham I. 45); men det kan kun beroe paa en, om end 

 gammel Skrivfejl, da den Sum som ligeledes angives der for det hele 

 Tidsrum 218 Aar forudsætter en Tid af 24 Aar, saaledes som det. findes 

 i ISuddhaghosas Fortolkning af Vinaya (Turnour. Indl. 52) og i Dipavansa 

 (Turnour, Analysis of the Di'pav. S. 12). — De brahmanske Angivelser i 

 Vishnu-Puråna S. 469. 



