207 

 denne Ligning modtage Formen: 



eller bedre: 



u = <p(f)ih- E-f) 



og betegnes nu, ved et hvilketsomhelst Antal Delinger, de for- 

 skjellige Værdier af h med li x , h^, h 3 , h 4 . . . . og de tilsvarende 

 Værdier af m, f og u med tilsvarende Mærker, saa fremstaae 

 til Bestemmelsen af H og r de efterfølgende Ligninger* 



ui = q>(fj ik l —H—f i \ 



ui = (p (f„) \h n — B.—f\ 1 



** = 9(fJ { * 3 — H—f a ) ^ .... (7) 



Indføres i disse paa sædvanlig Maade for H og »■ Værdierne: 



H = E + x; r = r + y 

 idet H og r antages saa nær ved H og r, at høiere Potentser 

 af de ubekjendte Elementer x og y kunne bortkastes, saa giver 

 Udviklingen af Ligningerne (7) Systemet: 



u x = k l -f- a x x -f- b t y 



u„ = & a + a^x 4- b q y 



«- = & 3 -fa 3 æ -\-b n y y 



Kunde man her betragte Feilene u x , w 2 , w 3 — som fuld- 

 komment uafhængige af hverandre , saaledes som de t. Ex. 

 utvivlsomt vilde være det, dersom de forskjellige Ligninger hid- 

 rørte fra forskjellige Iagttagelsesrækker, saa maatte Opgaven 

 ogsaa nu kunne ansees som fuldstændigt løst. Da Feilene ere 

 underkastede den almindelige Feillov vilde man nemlig under 

 alle Omstændigheder, og hvordan man end stiller sig med Hen- 

 syn til Begrundelsen af de mindste Quadraters Methode, kunne 



