220 



tillige de søgte Grændseværdier. Naar den almindelige Feillov 

 er gjældende har man saaledes: 



Fif) - ^f''^' ; f',/1 - -&.- <S j, _ v e 



altsaa, idet /, = ae og saavel </<(/,) som ^(/,) = 0: 

 [aa] — [a,n /+1 | = — W 9 e ofe 





Men ved Hjælp af den bekjendte Reductionsformel: 



o Vo 



bliver her 



tJj C/i 



n« ■-** = 1 n* 



II) »Jo 



30 1 f 



-** - 1^ 



^0 



følgelig : 



" i 



P" . rm r* i i 1 



|_aa] — [a<a, + t] = , ttti J L^J — LM«+i J 



som indsat i (18) giver: 



^ = ^; *t-*r (2,) 



Afseet fra en mindre Afvigelse i Udtrykket for B x , som vi ikke 

 lier nærmere skulle soge at forklare , ere disse Værdier ganske 

 overeensstemmende med de tidligere, der i g 5 angaves at svare 

 lil de absolut skarpeste Bestemmelser. Den Maade, paa hvilken 

 Nærmelsen til Grændserne finder Sted, fortjener imidlertid sær- 

 ligt at fremhæves, fordi den har en afgjørende Betydning med 

 Hensyn til Methodens practiske Brugbarhed. Dersom man nemlig 

 ved smaa Værdier af s erholdt Resultater, hvis Skarphed fjernede 



