221 



sig langt fra Grændserne , og den stærkere Tilnærmelse først 

 blev kjendelig, naar s selv blev et stort Tal, saa vilde nogen- 

 lunde skarpe Bestemmelser af H og r ogsaa først kunne naaes 

 ved et større Antal Delinger af Iagttagelsesrækken, og Methoden 

 tabte da et af dens væsentligste Fortrin , den store Lethed i 

 Udledelsen af de søgte Værdier. Men nu er Forholdet aldeles 

 forskjelligt. Allerede ved s=\ erholdes for R en'Værdie, der 

 ligger temmeligt nær ved den absolut mindste, og det er tid- 

 ligere viist i \ 5 , at en Anvendelse af 3 Snit gav en saa stærk 

 Tilnærmelse, at Grændsen næsten var naaet. Selv ved et ganske 

 ringe Antal Snit, maaskee aldrig flere end 3 , vil man derfor 

 erholde en saa tilfredsstillende Bestemmelse af JET, at den større 

 Skarphed, som en vidtløftig og møjsommelig Fortsættelse af De- 

 lingen kunde give , neppe i practisk Henseende fortjener at til- 

 lægges nogen virkelig Betydning. Ved Bestemmelseu af r vil 

 Forholdet vel stille sig noget mindre gunstigt, idet Tilnærmelsen 

 ved B x gaaer noget langsommere, men til Gjengjæld maa det 

 da ogsaa bemærkes, at man sjelden ved denne Størrelse lægger 

 Vægt paa den største Skarphed. For Praxis vil den overveiende 

 Interesse derfor stedse være knyttet til Udviklingen af de Formler, 

 der svare til de mindste Værdier af s, naar s her ganske almin- 

 deligt betegner Antallet af Snit, selv hvor de enkelte Dele ere af 

 forskjellig Størrelse. Da der alt i det Foregaaende er givet en 

 udførlig Fremstilling af Tilfældet s = 1 , saa skulle vi endnu 

 kun noget nærmere gjennemgaae de til s = 2 og s = 3 svarende 

 Delinger af Rækken. 



§ 9. 

 Ved Anvendelsen af 3 Snit vil den simpleste og naturligste 

 Deling være, den, hvor det midterste Snit føres gjennem selve 

 Bækkens Midte, medens det første og det tredie lægges sym- 

 metrisk, hvert paa sin Side af Midten. Man vil da stedse have 

 / 2 =0 og/ 1 = — / 3 , idet tillige q l , q^ og g 3 indbyrdes ere 

 forbundne ved Ligningerne : 



