— 37 — 



träffas i jorden på hela den smala kuststräckan mellan stran- 

 den och landtborgen. Utom vid Äleklinta och Albrunna finnes 

 denna skiffer i fast lager endast på några få ställen af öns 

 nordvestra kust. Mellan de tunna smålagren , hvaraf hufvud- 

 lagret består, finnes stundom en tunn rand af blåaktig lera, 

 som gör att man lättare kan sönderklyfva större stvcken. 

 Skifferlagret är på sina ställen uppfyldt af en mängd svafvel- 

 kisbollar, större och mindre, h vilka stundom tilltaga så att de 

 nästan bilda en rand i sjelfva lagret. På vestia kusten, isyn- 

 nerhet på öns norra del finnas dessa svafvelkisbollar lösa på 

 hafsstranden just i vattenbrynet, af vågornas inverkan skiljda 

 från den omgifvande stenmassan. Hvad som isynnerhet gör 

 detta lager anmärkningsvärdt är de Trilobiter det innesluter 

 nemligen Paradoxides och Ellipsocephalus, tvenne former egen- 

 domliga för de äldsta fossilförande öfvergångslagren i Böhmen. 

 Såsom bekant är, har man förut i Sverige funnit arter af slag- 

 tet Paradoxides endast i alunskiffer och en svart kalksten 

 straxt under alunskiffern (Angelin vid Andrarum), och de Böh- 

 miska arterna träffas äfven i en svart bergart, som till färg 

 och konsistens har mycken likhet med alunskiffern. 



Det förhållande, att sandstenen i sina öfversta lager upp- 

 träder såsom skiffrig och genomdragen med lerränder har full— 

 komligen sin motsvarighet i Ryssland, der den så kallade Un- 

 gulit-sandstenen i sina öfversta lager är fylld med mussel- 

 fragmenter och genom en mellanliggande blågrå lera afdelad i 

 tunna lager; svafvelkisen saknas ej heller der. I stället för 

 Unguliter är lagret på Öland i sin öfra del uppfyldt med en 

 mängd fragmenter af ofvannämde Trilobiter, hvilkas skal dock 

 Iro så sönderbrutna, att man sällan påträffar något helt parti 

 af djuret. 



Vid Äleklinta synes det omtalade skifferlagret utskjuta 

 under alunskiffern, som öfverlägras af orthoceratitkalken. Dess 

 mäktighet är här omkring sex fot eller mera, hvilket ej så 

 noggrannt kan utrönas, då det sträcker sig ut i sjön. Vid 

 Albrunna har det ungefär samma mäktighet ofvan vattenytan, 



