O I 



hon sjelfmant till dörren för alt hälsa på sin fosterson, och 

 då hon insläpptes började han spinna, gick till henne och var 

 synbarligen högst förnöjd vid återseendet, men nu stannade 

 kattan vid dörren, slog med tassen emot honom och fräste. 

 Hon tyckte att han blifvit alltför stor och såg farlig ut! Då 

 vände Locn henne ryggen, stod stilla och tog emot hennes 

 slag med bakdelen, under det han spann och såg menande 

 på sin husbonde. 



Vid 5 månaders ålder hafva de nya hörntänderna stuc- 

 kit upp innanför de gamla, så att han en tid haft dubbla 

 hörntänder. Dessa dagar har han fällt de fyra gamla *). 



1851, Januari. Öfver 7 månader gammal, är hans längd 

 från nosen till svansroten, då han ligger utsträckt på golfvet, 

 2 fot 3 tum, svansen 6^ tum, hvaraf 2± äro svarta. Höjden 

 öfver länden då han går c:a \ 6, då han ligger utsträckt omkr. 

 20 tum. Iris, som först var gulaktigt grå är nu gulare, 

 ehuru hvarken rent »gul» eller »eldfärgad» **). De bakåt sit- 

 tande, längsta morrhåren äro hvita, de öfriga, kortare, 

 svarta ***). 



*) Dessa mjölktänder, till nära hälften ihäliga och sittande alldeles 

 ofvanpå tandköttet, endast fastade i yttre kanten, äro särdeles 

 spetsiga och hvassa. 



**) Med anledning af att Loen allmänt anses hafva aflång pupill, 

 må nämnas, att man visserligen, under dess största samman- 

 dragning, i starka dagrar, kan, pä nära håll, märka att den 

 är något aflång, men också helt liten och kort, icke lång 

 och smalt spetsig som på alla fem figg. i^ "Illum. Fig. till 

 Nilssons Fauna." I "Jäg. Förb. Tidskr." 3:e Arg. är den rikti- 

 gare tecknad. — I mildare dager är pupillen stor och så 

 rund att inan endast med svårighet kan se att den icke är fullt 

 cirkelrund. (Prof. Nilsson säger i sin Fauna, 2:a Uppl. sid. 123, 

 att "pupillen, då djuret dör, blir rund"). — Vidare uppgifves i 

 äldre arbeten, att Loens ögon "lysa i mörkret, som glöder." Der- 

 vid må anmärkas, att de lika litet som kattens lysa i totalt mör- 

 ker, men att pupillen i vissa halfdagrar lyser af en vackert grön 

 eller gulgrön färg, som man lätt kan få se om man vänder hans 

 hufvud från dagsljuset, och på nära håll ser honom i ögonen. 

 (Iris lyser icke i halfdager, ännu mindre i mörker). 



+ **) Detta må tjena till en ytterligare föreningslänk emellan vårt 

 Svenska Lodjurs namnarter, ty Keyskiuino & Blasius, "dio Wir- 



