— 415 — 



Till dessa anmärkningar fogade Hr Sundevall följande om 

 iakttagelser på djur. 



»I allmänhet bör man iakttaga: dels huru det inträdande 

 mörkret verkar på djuren, och söka att uppfatta de yttringar, 

 hvarigenom de tillkännagifva att de märka detsamma, t. ex. om 

 de synas skrämda, oroliga eller på något sätt förvirrade, om 

 de uppföra sig såsom vid en daglig solnedgång eller om deras 

 beteende afviker från det dervid vanliga ; — dels huru det åter 

 inträdande ljuset verkar på dem : om de dervid yttra glädje, oro 

 o. s. v. eller visa sig likgiltiga. Men då tiden att observera är 

 kort, gör hvarje observatör bäst att inskränka sig till ett ganska 

 ringa antal iakttagelser, för att så mycket tydligare kunna upp- 

 fatta dessa. Det är en vinst att många lemna underrättelser 

 om samma sak, ty denna blir derigenom så mycket bättre känd. 



Några särskilt vigtiga iakttagelser kunna ej här företrädes- 

 vis framställas, men följande må anföras såsom exempel, bland 

 hvilka hvar och en kan fästa sig vid det eller dem, hvartill 

 omständigheterna bäst föranleda. 



1:o På alla djurarter kan observeras huruvida de under 

 mörkret visa benägenhet för sömn, eller blott stillhet, eller om 

 de visa sig rörliga och oroliga. 



2:o Med tama eller inspärrade djur kan göras försök hu- 

 ruvida de fortfara att äta eller dermed upphöra; t. ex. ifall de, 

 efter att hafva" varit måttligt hungriga, erhålla mat, antingen 

 några sekunder förr än den totala förmörkelsen skall inträda, 

 eller då den nyss inträdt, hvarvid man inom boningsrum kunde 

 upptända ljus. — Detta kan temligen lätt iakttagas på hundar, 

 svin, hästar, gäss, höns och andra tama foglar, på foglar som 

 sitta i bur samt på instängda vilddjur, t. ex. i menagerier. 



Denna sort af iakttagelser är nästan den enda, hvarvid, 

 under den korta tiden, egentliga försök kunna med lätthet an- 

 ställas på djur, hvarföre det skulle vara af intresse om flera 

 personer förenade sig att göra dem gemensamt på några djur- 

 arter (t. ex. hund, svin, höns, burfogel), så att hvarje person 

 blott sysselsatte sig med en djursort , och helst så, att af hvarje 



