— 162 — 



De nu insända Id-un garna voro uppfångade i en bred 

 graf genom ett litet kärr vid Sanda, 2 mil söder om Stockholm, 

 dit Iden årligen söker uppkomma för att leka omkring början af 

 Maj. Vanligen utställas af ortens invånare så många fiskebragder 

 i den lilla, på många ställen blott fotsbreda bäck, hvarigenom 

 Iden uppgår från Årstaviken (af Östersjön;, att högst få , under- 

 stundom alls inga individer hinna fram: men i år, då vattnet 

 var så högt, att fisket derigenom betydligen hindrades, hade ett 

 större antal uppnått målet för sitt sträfvande och lemnät en yt- 

 terst talrik afloda. Enligt Baron C:s iakttagelse hade Klen upp- 

 gått i bäcken den I ä 3 Maj och återgått åt sjön få dagar der- 

 efter. Rommen hade alltså blifvit lagd i början af Maj, uti en 

 mot solen utsatt del af grafven med något gräsig botten, och 

 der träffades ynglet redan utkläckt och fritt simmande, vid hans 

 återkomst från en 8 dagars resa, den 9 Juni, då efter all san- 

 nolikhet det var i å 5 dagar gammalt. Ungarne buro då ännu 

 en liten gul blåsa vid naflen, frampå buken, såsom lemning af 

 gulan, men densamma försvann fullkomligt den 10 och I 1 Juni. 

 Ett stort antal af dessa ungar, som han hade godheten 

 hitsända uti en butelj, den \l Juni, höilos sedan lefvande i ett 

 större porcellainsfat. Deras olikhet med äldre exemplar är högst 

 betydlig, så att man omöjligen skulle kunna igenkänna dem för 

 hvad de äro. Deras utseende visas af Fig. I, som är -lövgån- 

 ger förstorad. Fig. 2- visar kroppens framdel sedd från ryggen. 

 Deras längd var den 12 Juni omkring 8 millimeter (fig. I, b). 

 Kroppen är smal och slutar baktill, såsom Agassiz m. 11. redan 

 anmärkt om spädt Gskyngel, i en enkel spets, liksom hos Pla- 

 giostomerna och alla de fiskar som lefde under de äldsta jord- 

 formationernas tid; men under denna spets hafva några tjocka 

 strålar bildat sig i den omgifvande hinnan, som utgöra början 

 till den nya, tvåklufna stjerten, såsom bättre synes längre 

 fram, under beski ifningen af Gädd-ynglet (se fig. 3 och 4). 

 Rygg och analfcnorna äro låga, långa, sammanhängande med 

 stjertfenan, och försedda med täta, ytterst fina, för mikro- 

 skopet föga märkbara strimmor, som likna fen-strålar, men 



