— 164 — 



t. ex. de, som hållas inne i ett fat, äro svåra att hindra från 

 att följa med öfver brädden, då vattnet afhälles för att omby- 

 tas, om än detta göres med all aktsamhet. Han har benäget 

 lofvat ytterligare meddelanden om deras vandringar och beteende. 



Bland Idynglet funnos en mängd små ungar af Gädda (Esox 

 lucius) som uppenbart voro af detta årets yngel , men dock be- 

 tydligen äldre och mera utvecklade än Idynglet , af hvilket de 

 nu födde sig. Älven af dem hade Baron Cederström godheten 

 hitsända ett antal uti en särskild butelj. Den 42 Juni, då de 

 hit anlände, voro de 20 å. 22 mm. (| tum.) långa och hade 

 den skapnad som framställes uti Fig. 4. Man igenkänner redan 

 tydligt Gäddans form, men stjerten är enspetsad och, genom 

 den under spetsen börjande ombildningen, betydligen sned; rygg 

 och analfenorna börja växa opp och skilja sig från den ursprung- 

 liga fenhinnan, men denna qvarsitter ännu. Den framom anus 

 belägna delen deraf är ganska hög. Vid sidorna af dennas främre 

 ända börja bukfenorna visa sig såsom ett par halfcirkelformiga 

 finstråliga flikar. Bröstfenorna äro temligen tjocka, med en bred, 

 tunn hinna ofvanför spetsen. Nosen är ännu föga förlängd. Krop- 

 pen är ganska genomskinlig, af blek färg, tätt beströdd af fina 

 svarta punkter och ett streck genom ögat, af större punkter, är 

 särdeles märkbart. Gälarne lysa röda och ögat har någorlunda 

 fått samma färg son» på de fullvuxna. 



Efter att hafva tillvuxit under god tillgång på föda 1 vec- 

 kors tid, visade ett den 11 Juni aftecknadt exemplar (fig. 5) 

 ett ganska förändradt utseende. Dess längd är 26 mm. (fig. 5 b); 

 nosen och samtliga fenorna äro betydligt förlängda, men genom 

 nosens tillväxt är hela hufvudet nu längre i förhållande till krop- 

 pen, än det var den M Juni. Då utgjorde det nemligen jemnt 

 i af kroppens hela längd, men nu innehålles det deruti blott 

 3} gånger. Den ursprungliga vertikala fenan är alldeles för- 

 svunnen på ryggen, och framom anus synes blott en svag lem- 

 ning deraf som tyckes öfvergå uti bakkanterna af de nu mera 

 utbildade bukfenorna; rygg och analfenorna hafva fått sin slut- 



* 



