— 169 — 



16 m.m. längd, ehuru den i förhållande till den större kroppen 

 och isynnerhet till de högre bukfenorne, nu synes ganska liten. 

 Hinnkanten bakom rygg och analfenorna är deremot nu alldeles 

 utplånad. Hela denna hudfåll, eller ursprungliga fena, tyckes 

 alltså tillväxa en tid, liksom hela kroppen; men derefter af- 

 stadnar dess tillväxt på en del af kroppen först, på en annan 

 del sednare, och slutligen försvinner den derigenom, att den ej 

 mera tillväxer, blott genom sin litenhet i förhållande till den 

 större kroppen, och troligtvis äfven genom nötning eller utspän- 

 ning på bredden; men den synes ej egentligen affällas. 



Vid framställningen af dessa formförändringar hafve vi 

 icke omtalat dem som redan äro beskrifne hos andra fiskarter, 

 emedan en jemförelse skulle hafva förorsakat en större vidlyf- 

 tighet än som passade för denna uppsats. Den torde få bespa- 

 ras till ett annat tillfälle. 



De små fiskungarne äro, såsom en hvar känner, utsatta 

 för ett stort antal fiender, och enligt Baron Cederströms iakt- 

 tagelser lära larverna af slägtet Dyticus höra till de farligaste. 

 De äro lätta att uppföda emedan de med begärlighet äta fina 

 brödsmulor samt små mygglarver och crustaceer, såsom Daphnia , 

 Cyclops, o. s. v.; men medan de äro ganska unga är det svårt 

 att få tillräckligt små exemplar af dessa djur att föda dem med. 



3. Nickel-tiUrerknin". — Om de försök, hvilka 

 under åren 1849 — 1851 för tillgodogörande af den vid Klefva 

 grufva förekommande nickelhaltiga magnetkis af Akademiens Le- 

 damot Herr Bredberg blifvit anställda, hade han inlemnat föl- 

 jande berättelse, som af Herr L. Svanberg föredrogs: 



De metallurgiska försök, som under ofvannämnda år an- 

 ställts vid det i Alsheda socken och Jönköpings Län belägna 

 Klefva nickclverk '), föranleddes af det uppdrag jag i detta af- 



*) Det egentliga namnet på den platts, der smältverkstäderna finnas 

 belägna Br lubbc, bekant sedan guMverbspertoden , under hvilkcn 



