— 203 — 



tions-Skolan i Stockholm tillhöriga instrumenter voro: en chro- 

 nometer af Dent N:o 1592; två thermometrar, den ena att 

 begagnas i skuggan och den andra emot solen, en resbarome- 

 ter med 0,002 engelska tums aflåsning och en reflexionscirkel 

 med 5 tums diameter af Pistor och Martins. 



Dessa instrumenter uppställdes vid middagstiden den 28 

 Juli i den vid södra tullen belägna Annaelunds park, under det 

 att täta cumulusmoln i stark fart drogo öfver himmelen och 

 lemnade endast några få fläckar så fria, att azuren derigenom 

 kunde visa sig. När det ögonblick nalkades, då förmörkelsen 

 skulle taga sin början, voro molnen i trakten af solen på några 

 ställen så tunna, att hon stundom visade sig igenom dem, men 

 stundom helt och hållet bortskymdes, hvilket sednare var fal- 

 let vid första yttre kontakten mellan solen och månen. Ki- 

 karen var fästad såsom sökare på det mer förstorande re- 

 flexionsteleskopet, så att ögat blott behöfde flyttas några tum 

 för att ombyta instrument. Med dessa två instrumenter följde 

 jag förmörkelsens fortgång. Före totala förmörkelsen visade sig 

 månkanten 5 — 6 grader utom solskifvan, hvilket dock icke 

 kunde upptäckas efter densamma. Något annat af vigt obser- 

 verades icke före totala förmörkelsens början. Men då solens 

 obetäckta kant genom teleskopet med den största (300 gångers) 

 förstoringen syntes såsom en finare tråd, tycktes denna tråd lika- 

 som springa sönder i små, hvitglänsande och rörliga perlor, hvilka 

 straxt slocknade och försvunno. De tycktes härleda sig från 

 ojemnheter i månkanten. I samma ögonblick var glorian full- 

 ständig. På det ställe, der solens sista strålar försvunno och 

 diametralt deremot, visade sig tätare och divergerande strålar; 

 men någon delning i koncentriska ringar af glorian kunde icke 

 förmärkas; ej heller kunde dess yttre gräns bestämmas, eme- 

 dan ljuset småningom aftog med afståndet från månens periferi. 

 Ljuset vid månkanten var i flera punkter mera intensivt än på 

 den öfriga periferien; från dessa punkter utgingo längre strålar- 

 I början af den totala förmörkelsen sökte jag förgiifves öfver 

 hela månperifericn efter de bekanta röda taggarna. Dessa 



