förblef 4*5' och i' 10', hvarefter den äter började höja sig till 

 15°, 8. Barometern föll något under hela tiden, så att, då den 

 vid förmörkelsens början visade 758 mm ,70, stod den vid slutet 

 på 758""",20. Under totala phasen hade man mellan molnen 

 observerat tvenne stjernor, hvilka, att döma af beskrifningen på 

 läget, tyckas hafva varit Regulus och Mercurius. 



Anm. Allt är beskrifvet sådant det visade sig i en om- 

 vändande tub. Detsamma är förhållandet med de bifogade teck- 



ningarne. 



Herr Premier- Löjtnant C. A. Pettersson, som i Göteborg 

 anställt observationer öfver förmörkelsen, hade i bref till Herr 

 Wallmakk derom insändt följande berättelse: 



»Detta sällsamma fenomen, som här iakttogs äfven af 

 Airy och åtskilliga andra främmande vetenskapsmän, observe- 

 rades af mig i härvarande Navigations-skolas lokal, hvars geo- 

 grafiska koordinater, determinerade genom af mig med största 

 sorgfällighet anställda observationer, äro: polhöjden = 57°42'6",2 

 och meridian-skillnaden vester om Stockholms observatorium = 

 h 2b m 23°,5. 



Väderleken, som länge varit regnig, såg föga hoppgifvande 

 ut om morgonen, men närmare middagen började det lyckligt- 

 vis klarna. Himmeln förblef ock, märkvärdigt nog, ganska klar, 

 ända till den totala förmörkelsen var väl öfver. 



Till observationen begagnades en mig tillhörig förträfflig 

 Pistor-Martiinsk achromatisk tub med 21 Pariserliniers apertur. 

 Första kontakten observerades med 68-faldig förstoring, men 

 alla de öfriga iakttagelserna gjordes med 40-faldig förstoring, 

 livarmed synfältet har den ansenliga storleken af 1 fa 8'. 



Något före förmörkelsens början genommönstrade jag om- 

 sorgsfullt solskifvan till upptäckande af solfläckar och facklor i 

 grannskapet af brädden. Jag varseblef en grupp dunkla fläckar, 

 omgifven af facklor nära den vestra solbrädden samt en isole- 

 rad större fläck med en närbelägen fackelgrupp vid den östra. 



