— 236 — 



tade, sågo dem flyga åt olika rigtningar, och snart försvinna, tro- 

 ligtvis raka vägen, hvar till sitt hem; vida flera sågos an de 

 som hodde vid gården. Alt några syntes ett par ögonblick 

 sednare, härrörde tydligen deraf, att de varit längre aflägsnade 

 hemifrån. En half timme efter ljusets återkomst sågos de åter, 

 flygande såsom vanligt. 



En Nattskärra (Caprimulgus) flög inne på gården under 

 mörkret. Sparfvar funnos på detta ställe till ganska ringa an- 

 tal och sågos vid förmörkelsen alldeles ej; likaså andra små 

 sångfoglar. Kråkor och skator visade sig icke. 



Vid det strax bredvid belägna Barnarp hade två de- 

 moiseller Wennberg och demoiselle Asp iakttagit följande: En 

 kammarhund, den enda som för tillfället fans på stället, visade 

 allenast benägenhet att sofva. Hönsen, som förut varit in- 

 nestängda, utsläpptes kort före mörkret, vid hvars början de 

 samlade sig i tät skock och ville åter gå in i hönshuset; men 

 vid ljusts återkomst spridde de sig genast utåt. Intet galande 

 eller kaeklande hördes från dem. Gässen tycktes ej visa den 

 ringaste uppmärksamhet på ljusförändringen, utan stodo och 

 lågo om hvarandra såsom förut. En Gris, som fått föda strax 

 förut, fortfor att äta. Svalorna förhöllo sig så, som nyss an- 

 fördes. 



Efter återkomsten till Jönköping hade Herr Sundeyali. 

 erhållit följande meddelanden: 



»Doktor J. Westerberg hade hört uppgifvas, att en Capri- 

 mulgus blifvit sedd utanför staden. — Gråsparfvarna (Fr. 

 domestica), som äro ganska talrika kring den gård han bebor, 

 sutto vid pass i timme före mörkrets början i några större 

 träd på gården och uppflögo hvarje gång, då några starkare 

 vindstötar inträffade frän Vetlern; de låto dervid höra ett ovan- 

 ligt pipande late, och voro tydligen oroade af vindkasten, men 

 satte sig åter i träden. Under skymningen, vid pass en minut 

 före totala förmörkelsen, då de eftersågos, hade de alla små- 

 ningom samlat sig i rad på den bredvidliggande kyrkogårds- 

 muren, liksom de ofta plägade göra mot aftonen och som älven 





