— 250 — 



oenas in pä några löfklädda kullar. Vid samma tid utflög 

 Hirundo urbica med sina ungar från boen, som finnas i mängd 

 uti en flygelbyggnad på stället. Dessa foglar ansågos vara högst 

 uppskrämda, gåfvo ett ovanligt läte, sökte sig intill tak och 

 väggar och sväfvade i trånga kretsar omkring fem å sex personer, 

 som stodo tillsammans *), men då solljuset ånyo blef starkare 

 flögo de åter in i boen med sitt vanliga glada qvittrande. 



Baron W. Löwen iakttog på Häringe, 3 mil söder om 

 Stockholm, att boskapskreatur, som voro vanda att om aftonen 

 gå hem från betet, äfven hemkommo vid förmörkelsen. — Få- 

 ren, som kl. 3,45' [således v.p. j timme före mörkret] gått 

 ned till vattnet, skyndade åter till fårhuset då förmörkelsen 

 blef total. — Hundar syntes oroliga och darrande. — Sparfvar 

 och andra småfoglar vid boningshusen tystnade och inkröpo i 

 sina bon. Likaså i skogsmarken, der vid mörkrets början allt 

 fogelqvitter tystnade. Svalorna flögo lågt ned, tätt öfver vat- 

 tenytan. — Kråkorna flaxade tigande omkring och flögo slut- 

 ligen snabbt, rakt uppåt, så att man ej kunde följa dem med 

 blotta ögat. — Dufvorna höllo sig inne i dufslaget, utan att 

 kuttra. 



Flugorna inomhus kröpo in i fönsterspringor eller salte 

 sig, såsom om aftnarna, i taket och höllo sig der stilla. — 

 Bien kommo i stora skaror inflygande i kuporna, intet enda 

 sågs under förmörkelsen utanför. — Daggmaskar syntes icke till. 



Professor P. Wahlberg i Stockholm, der vädret var torrt 

 med strömoln, iakttog uti Triidgårrlsföreningens trädgård följande: 



Gräsparfvar, (Fr. domeslica) sutto på taken och läto, äf- 

 ven under mörkaste tiden, höra det läte, som de pläga gifva, 

 då de sålunda satt sig. Då ljuset åter något tilltagit flögo de. 



*) Sannolikt torde deras beleende heldre kunna förklaras deraf, att de 

 sökte fånga mygg och andra aftoninsekter, som framkommo kring 

 husen och omkring de nämnde personerna, än deraf, att de voro 

 skrämde af mörkret. C. S. 



