— 253 — 



få observatörer, som närmare känna djurarterna och äro vanda 

 att observera på dem, icke funnit yttringarna afvika från dem 

 som inträffa hvarje afton, så blir det ganska tydligt, att den 

 förmodade oron och skrämseln hos djuren allenast berott på 

 individuell uppfattning, vid ett tillfälle då inbillningskraften varit 

 uppdrifven och då de vanliga aftonfenomenen sågos vid en 

 ovanlig tid på dagen. Äfven vanda observatörer hafva vid detta 

 tillfälle icke kunnat afhålla den föreställningen, att djuren varit 

 oroliga, ehuru de sågo dem handla alldeles lugnt och på van- 

 ligt sätt. Man bör härvid ihågkomma, att det nästan dagligen 

 ses inträffa, att djur, som mot aftonen blifvit af en och annan 

 orsak fördröjda, måste skynda sig hem, eller rent af låta öf- 

 verraska sig af mörkret. Emellertid har ref. ansett sig böra 

 alldeles utelemna de förmodanden, som många framställt om 

 denna oro och skrämsel hos djuren, för att blott rent fram- 

 ställa hvad livar och en uppgifvit sig hafva sett. Likaledes 

 äro de iakttagelser utelemnade, som blifvit anställda på fiskar, 

 grodor, insekter o. d., hvilka för tillfället blifvit intagna, och 

 bragta i ett för dem alldeles ovanligt läge. 



Vidare synes det af observationerna, att hundar och kattor 

 varit de djur, som visat minsta uppmärksamheten på förmörkel- 

 sen, h vilket ganska väl öfverensstämmer dermed, att dessa, så- 

 som de flesta rofdjur af däggdjursklassen, äro vanda att vara i 

 verksamhet lika väl om natten som om dagen. De växtätande 

 däggdjuren hafva deremot mera regelbundet känt inflytandet af 

 mörkret. De husdjur, som varit vanda att hemdrifvas om af- 

 tonen, hafva äfven nu gått hemåt; de, som varit vanda att bli 

 ute, hafva betett sig såsom vanligt om aftonen: alla oxar hafva 

 lagt sig ned att idisla o. s. v. — Foglarna och insekterna 

 hafva visat sig högst beroende af ljuset. Tamdufvorna hafva 

 slagit in i dufslagen då det började bli skumt och förhållit sig 

 tysta under mörkret; svalorna hafva ej begifvit sig in förr än 

 just under mörkrets början, och en iagttagelse synes visa, att 

 Cypselus apus föi blifvit flygande ute. En annan observation 



