— 258 — 



endast hos de mest känsliga arterna varit tillräcklig att fram- 

 kalla någon förändring. Dessutom bör anmärkas, att det olika 

 förhållande, som af särskilde observatörer blifvit uppgifvet, huf- 

 vudsakligen synes hafva berott af förmörkelsens mer eller 

 mindre fullständighet, samt af väderlekens beskaffenhet på ob- 

 servationsstället. 



5. Gulo borealis. — Bland anteckningarna öfver djurs 

 förhållande under solförmörkelsen hade inkommit en skrifvelse 

 undertecknad af Stadsfiskalen O. G. Schagerlind, Tullvaktmä- 

 staren A. Hedberg och Studeranden J. Hedberg, samt ytter- 

 ligare bestyrkt af Postmästaren G. E. Gever, alt straxt före 

 förmörkelsen hade två Järfvar (Gulo borealis) visat sig i en ärt- 

 åker vid Sohlberga i granskapet af Arvika i Vermland, och der- 

 ifrån blifvit bortskrämde af dem som undertecknat skrifvelsen. 

 Det anföres vidare, att denna djurart är högst sällsynt åt detta 

 håll, och icke varit känd att visa sig på odlade ställen, utan 

 blott att uppehålla sig i de aflägsnare skogstrakterna. Då 

 denna uppgift endast har värde såsom upplysande detta djurs 

 geografiska utbredning, har den icke blifvit upptagen under fö- 

 regående rubrik. 



6. Nickellillverkning. — Herr Bredberg hade in- 

 skickat till Akademien en uppsats, redogörande för de försök, 

 hvarmed han under den sednaste tiden varit sysselsatt för att 

 tillgodonjuta den nickel- och kopparhaltiga Klefvamalmen i 

 Småland. Af denna upsats, som uteslutande berörde den teck- 

 niska delen af ämnet, gjordes en sammandragen redogörelse in- 

 för Akademien, innehållande i hufvudsak, att Herr Bredberg tror 

 sig, förmedelst användande af en bättre rostniug, hafva lyckats 

 åvägabringa sådana af honom kallade koncentrationssmältningar, 

 alt han dervid erhållit en skärstensprodukt, som varit rik på 

 nickel och koppar, men deremol ganska fattig på jern. 





