— 263 — 



Carl Johans församling i Götheborg d. 2 T 6 , upphörde dock re- 

 dan med November att sprida sig till nya ställen, hvadan 

 alltså dess duration föga öfversteg tre månader. Farsotens för- 

 lopp å hvarje serskildt angripet ställe har äfven ungefärligen 

 i samma proportion varit år -1850 långvarigare än år 1834. 

 Då cholerans vidsträcktaste spridning år 1834 synes hafva in- 

 träffat i sednare hälften af Augusti och första af September 

 under en ovanlig hetta och torka med stark solrök, egde der- 

 emot dess vidsträcktaste spridning år 1850 rum mellan den 

 1 7 Sept. och 1 7 Okt. under en oftast mer än vanligt kall, 

 regnig och dimmig höstväderlek. Af alla dödsfallen i 4 834 

 års farsot timade icke mindre än 12,058 inom Augusti och 

 September månader jemte de få dagarne af Juli och endast 

 579 under Oktober — December månader, då deremot i 1850 

 års farsot icke mer än 422 dödsfall inträffade under Augusti 

 och September, men 1 309 under Oktober —December må- 

 nader. Antalet i mer eller mindre utbildad cholera inom lan- 

 det år 1850 insjuknade utgör enligt uppgifterne: 4410, deraf 

 3072 innevånare i städer, köpingar, fiskelägen o. d., hvadan 

 alltså på öfriga orter inom angripna länen komma 4 338 sjuk- 

 domsfall. Antalet insjuknade år 1834 torde med säkerhet 

 kunna uppskattas till sexfaldigt större. Antalet döda i cholera 

 1834 var sjufaldigt större än det år 1850. Största dödlig- 

 heten i sistlidna årets farsot synes hafva egt rum bland de sjö- 

 farande å Götha elf; derefter följa kommunerna: Lilla Edet 

 (hvar 19:de innevånare), Råå fiiskeläge (hvar 28:de), Döder- 

 hultsvik (hvar 30:de), Malmö (hvar 34:de), Trollhättan (hvar 

 38:de), Götheborg (hvar 40:de, år 1 834 hvar 1 1 :te), Ron- 

 neby (hvar 45:te), Wenersborg (hvar 49:de, år 1834 hvar 

 I8:de). Det ojemförligt största antalet insjuknade och döde un- 

 der 1850 års farsot uppgifves hafva tillhört den fattigaste ar- 

 betsklassen, bland hvilka trånga och osunda bostäder, saknad 

 af lifsförnödenheter och ej sällan dryckenskap och annan lider- 

 lighet omisskänneligen ökat offrens antal. De bättre lottade 

 öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh, Arg. 8, N:o 7 & 8. G 



