— 207 — 



ett ljus brinnande i lykta invid Chronometern och måste föra 

 papperet dit. En person på cirka åtta alnars afstånd kunde val 

 se en skepnad vid tuben, men icke urskilja hvem. Detta 

 gäller likväl blott om första ögonblicket af den totala förmör- 

 kelsen; ty samma person såg sedan landskapet med dess for- 

 mer. Sedan jag kontrollerat min anteckning, förde jag genast 

 ögat tillbaka till tuben och fann månen omgifven af en ljus- 

 ring. Den var, efter min uppfattning i tuben, ofärgad, alldeles 

 hvit, obestämbar till sin utsträckning, ljusast invid månkanten > 

 aftagande i ljusstyrka, mer och mer utåt, försvinnande några 

 minuter utanför månbrädden. Den var strimmig i månradiens 

 rigtning. Ingen färgring kunde jag se. Denna strålkrans måtte 

 vara hvad astronomerna kalla Corona. Den var, så vidt jag 

 minnes, rund, icke oval. Att min anteckning innehåller orden: 

 »alldeles hvit», under det att två personer invid mig sågo med 

 blotta ögonen ett matt, gult sken, anmärkes blott såsom tecken 

 till svagheteten af den gula färgen, som måtte hafva försvun- 

 nit i min tubs fyra glas. Coronan föreföll mig ej så briljant 

 som Baily säger, att den syntes i Pavia den 8 Juli 1842; 

 och annat kunde ej väntas af den mindre grad af klarhet, 

 som himmelen under den totala förmörkelsen ägde vid Göthe- 

 borg. Af de teckningar Baily (i Pavia), Airy (i Superba), 

 samt Arago (i Perpignan), gifvit, öfverensstämmer den först- 

 nämndes bäst med min uppfattning. Coronan var odelad, icke 

 bestående af två koncentriska ringar, såsom Arago beskrif- 

 ver den, utan af en enda ring. Fig. i framställer utse- 

 endet, sådant det uppfattades af obeväpnade ögon invid mig. 

 Jag anser denna figur temmeligen nära utvisa förhållandet, 

 Bädant del visade sig i min tub. Det förefaller mig sannolikt, 

 att det ljus, hvaraf coronan bildas, tillhör solens ljushaf, fastän 

 del icke äger nog intensitet, för att i närvaro af det starka 

 solljus, som ger oss solens synliga diameter, märkas af mensk- 

 liga ögon. Men dä jag uttalar denna tanka, kan jag ej und- , 

 gå den anmärkning, att, om så vore, skulle coronans bredd 

 oq (Fig. 4) icke vara lika stor kring hela ringen, utan syna- 



