Thalpochares pannonica Frr, 



Irta A. Aigner Lajos. 



Ezt a gyönyörű kis Noctuát Kinder mann Albert buzgó 

 budai lepkész fedezte fel 1840-ben Budapest környékén és még 

 ugyanazon évben csaknem egyidejűleg két tudós is írta le, űgymint 

 B o i s d u v a 1 Kindermannii, F r e y e r pedig pannonica nev alatt. 

 Utóbbi neve megmaradt, habár utólag Herrich-Scháffer 

 lenis-nek nevezte el, mely nevet azután Eversmann a jóval 

 haloványabb délorosz helyi fajváltozaf. részére igénybe vette. 



A Thalpochares pannonica csak Kis-Ázsiában, Örményország- 

 ban és Magyarországon fordul elő, s itt bizonyára mindenütt, a 

 hol tápnövénye, a homoki gyopár (Gnaphalium arenarium) tenyé- 

 szik, de eddigelé csupán Eperjesen (igen ritkán), valamint Budapest 

 közelebb és távolabb környékén (Göd., Rákos-Palota, Péczel, Isaszeg, 

 Pilis, Monor, Csepel) és a délibb fekvésű Pepzér, Gyón, és Kecs- 

 kemét homok buczkáiban. A lepke május ''0-tól július közepéig, 

 némely évben még augusztus közepén túl is virágzó gyopáron 

 röpül, de félig száraz bogáncskóróról is felűzhető. 



Minthogy a közforgalomban levő ábrák színezése nem teljesen 

 megfelelő, megkísérlem, hogy a színvegyülékre nézve elég változó 

 állatkát pontosan leírjam. 



Felsőszárnya a tőtől körülbelül közepéig intensiv narancs- 

 sárga; ezután következik, keskeny fehér sáv által a sárga tőtértől 

 elválasztva, széles szalag, mely a mellső szegély felé kiszélesedik 

 és a melyet a szegélybeli tértől gyakran alig észrevehető fehéres 

 vonal választ el, mely vonal a belső szegélytől a szárny hegye felé 

 húzódik, de azt el nem éri. itt a szalagon és a szegélybeli téren 

 mutatkozik a variabilitás. A szalag többnyire szürkés ibolyaszínű, 

 tő felől valamivel sötétebb árnyalattal, a szegélybeli tér pedig a 



Rovartani Lapok. 1901. október hó. 



