154 



A. Aigner Lajos. 



fehér vonal mögött szürkés ibolyaszínű, de a szegély felé mind söté- 

 tebb lesz és ibolyás barna árnyalatú ; vagy pedig halvány ibolya- 

 színű a szalag, míg az ibolyás barna szegélybeli tér sárga vegyülék 

 folytán a szegély felől vöröses barnává válik. A szalagot gyakran 

 elmosódott fehér vonal hosszában ketté választja s ilyenkor belső 

 része sötét, a külső pedig világos. Ritkábban a szárny külső fele 

 egészen szürke vagy ibolyás barna, mindkét esetben a tő- és szegély 

 felől sötétebb árnyalattal. Az augusztusban fogott példányok színe 

 töbnyire igen halovány. A sárga tőtérben 1 — 2 — 3 fekete pont áll, 

 mely a nősténynél olykor hiányzik. Az alsó szárny barnás-szürke, 

 a szegély felől sötétebb árnyalattal. Mindkét szárny fonák oldala 

 kissé fénylő szürkés, a szegélyeken valamivel sötétebb. Feje, tora 

 s a fonalszerű csáp sárgás, potroha hamuszínű, vörösös árnyalattal. 



*v_V, 



.-':■ ' ■" " *•. 



- 



Hernyója, valamint a többi 7 halpochares-í ájoké, soüáig isme- 

 retlen volt; csak miután Hornig J. a Th. rosina leírásában ezen 

 állatok rejtett életmódjára figyelmeztetett volna, fedezték fel hazánk- 

 ban a Th. purpurina, respersa és pannonica hernyóját is, az 

 utóbbit 1850-ben Frivaldszky Imre. 



