Téli gyűjtés Zelenikán. 



Irta Dr. Chyzer Kornél. 



Ott, hol az Adria azúrkék vize kelet felé keskeny szoroson 

 át magas festői hegyek közé benyúlva kiszélesedik, hol a catta- 

 rói öböl (Bocche di Cattaro) partján, Castelimovo városától 

 5 kilométernyire, a tenger partján fekszik déli Dalmáeziának 

 azon kedves pontja, melyet ma Z e 1 e n i k a néven ismer a 

 világ s hová most vasúton is eljuthatni Bosznián keresztül, ez 

 lévén a cattarói öbölbe vezető vasút végpontja. 



Még néhány évvel ezelőtt nem volt itt egyéb, mint egy 

 csodaszép tengeri öböl, melyből sűrű lombos erdővel borított 

 hegygerincz emelkedett ki, melynek lábánál 6 — 7 házból álló 

 tanya viselte e nevet ; s ma egy honfitársunk vállalkozó szelleme 

 folytán itt a tenger habjaiból ritka szépségű üdülőhely emelke- 

 dik ki, hol nemcsak édesdeden pihenni és gyógyulni, de szép 

 sikerrel bogarászni is lehet. 



Sajnos, hogy engem egy havi itt időzésem csak az előbbi 

 tekintetekben elégített ki, gyűjtés tekintetében kevésbbé, mert 

 november végén érkezve ide, ittlétem első három napján a hír- 

 hedt Scirocco-szél annyi esőt hozott s olyannyira átáztatta a 

 talajt, hogy rostálásra gondolni sem lehetett s később is, midőn 

 deczemberben valóságos nyári napokat élveztünk, (déltájban 

 26 — 30° C. volt) a hűvös éjjelek után oly nagy s árnyékban 

 egész nap megmaradó harmatot láttunk, hogy alig tudtuk elhinni, 

 hogy az éjjel nem esett, — a mi ismét meghiúsította a rostálást. 

 De meg azt is bevallom, hogy engem nem a bogarászat hozott 

 ide s így egy kis utánjárással s rostálásra alkalmas helyek fel- 

 keresésével — a mi nekem már kissé nehezen megy — bizonyo- 

 san sokkal többet és érdekesebbet lehetett volna hazahozni. 



Ezen évszakban ugyanis a rostálás azon egyedüli gyűjtési 

 mód, mely eredménynyel kecsegtet, mert daczára annak, hogy a 

 rózsa és kamélia itt még elutazásom napján, deczember husza- 



Rovartani Lapok XIII. 1906. május. 



