Magyarországon aránylag kevés helyen fordul elő és ezeken 

 is többnyire ritka, Budapest környékén azonban némelykor gyakori. 

 Erdei réteken repül, a baltaczimen (Onohrycliis saiiva) július elejé- 

 től augusztus közepéig található, de fogtak egyes példányokat május 

 végén és szeptember végén is, utóbbiak csak a kedvező években 

 fellépő I. és III. ivadék képviselői. A hímek 31—34 mm. kiterjedé- 

 sűek, a nőstények kivétel nélkül kisebbek, 26 mm.-esek. 



A hernyó sárgás- zöld, hátán sötétzöld és oldalt fehérszélű 

 sötétzöld sáv fut le. Május júniusban található baltaczimen {Onohrycliis 

 saiiva). A báb zömök, okersárga. 



Hazai termőhelyei : Budapest V. 2, VII. 8 — VIII. 18, IX. 29, 

 Rézbánya, Biharhegység, Kőrösvölgy, Eger, Esztergom VII. 26 — 

 VIII. 9, Győr, Sopron VII, Pozsony VII, Selmeczbánya, Gács, Ko- 

 csócz, Drietoma, Arvaváralja, Szepesolaszi, Eperjes, Mármaros vra., 

 Mehádia, Temesvár és Dalmáczia. 



A szomszéd országok közül előfordul Alsó-Ausztriában VI— VII. 

 Cseh- és Morvaországban VII— A^III, Galicziában VII, Tirolban és 

 Oláhországban, 



Elterjedési köre Kasan-tól Kis-Ázsiáig és a Pireneusoktól az 

 Altáj-ig terjed. 



24. Lycciena Jolas Ochsenh. 



OcHSENHEiMER, Dio Schmctterl. v. Európa. IV, 1818, p, 144. — 

 Freyer, Beitr. zur Schmetterlingskunde. t. 110, f. 2, 3. 



A hím fénylő kék, ritkán vöröses-ibolyakék csillogású, a 

 hátsó szárny belső szegélye fehéres-szürke. A nem kisebb nőstény 

 sötétebb, nem ritkán ibolyáskék, az erek fehérek, a szegély (az elülső 

 is) szélesen fekete, a hátsó szárny elülső szegélye széles fekete, a 

 a külső szegély fokozatosan eltűnik, a belső szegély szürke. A hím 

 alul világosszürke, a tő felé kékes behintésű, az elülső szárny sze- 

 gélye felül többnyire pontsorral díszített ; a hátsó szárnyon a pon- 

 tok kisebbek, a szegély második pontsora csak jelzett, a tővön két 

 pont van, mely úgy mint a többi pontok és a két középső keskeny 

 holdalakú folt fehér keretű. A nőstény rajzolata alul hasonló, de vala- 

 mivel sötétebb. 



Hazánkban aránylag kevés helyen fordul elő, mindenütt ritka, 

 kivéve Budapesten, a hol Koy Tóbiás 1816 táján fedezte fel, némely 

 évben nem ritka. Május végétől július végéig röpül és helyenként 

 kedvező időjárású esztendőkben egy második ivadéka is mutatkozik, 

 melynek példányai nagyobbak, a 38 — 40 mm.-t is megütik. 



A petéket a nőstény június és júliusban rakja le a tápnövény 

 virágjába. A hernyó, melyet Frivaldszky Imre fedezett fel Buda- 

 pesten, fehéres, zöldes vagy vöröses és a dudafürt {Golutea arbores- 



