43 



közül azonban csak az cntomologusok közül hót liig vállalkozott 

 az ungvári útra. 



Ezek 1896. május hó 23-án találkoztak a Budapest keleti 

 pályaudvaron u. m. W a c h s m a n n F e r e n c z és J á u o s, 

 Vadas zfy Jenő, Dr. Kertész Kálmán, W e i n b e r g e r 

 Siegfried és Abafi Aigner Lajos, kikhez utólag Ungvárig 

 utánunk jővén, Zilahi Kiss Endre csatlakozott. Éjjeh 11 

 órakor megérkezvén, Rónay főerdőtanácsos és S z i k 1 a y Lajos 

 föerdész házainál lettünk elszállásolva. 



Másnap reggelire a föerdötanácsosnál gyűltünk össze, mit 

 megelőzőleg néhányan körültekintettünk a városban és a hajdani 

 D r u g e t h-féle várban, a hol Béla király névtelen jegyzője szerint 

 a magyar vezérek Árpádot fejedelemmé változtatták és paizsra 

 emelték. 



A reggeli után megtekintettük Rózsay Rezső föerdész 

 gazdag és becses bogárgyűjteményét, mely néhány érdekes faj- 

 eltéréssel s abnormitással is dicsekszik 



Ennek utána az ungvölgyi viczinális vasút megálló helyéhez 

 indultunk, a hol bennünkvt a megye alispánja Kende Péter 

 cs. k. kamarás fogadott és szintúgy mint Rózsay föerdész, 

 Medreczky István és Pogány Gyula tanárok, P o- 

 gány Jenő mérnök, Schwarz Béla műszaki dijnok ós két 

 lelkes ifjú (Kende és Rónay fiai) hozzánk csatlakozott. 



A festőileg szép és termékeny Ung völgyében vasúton Potos- 

 nyáig mentünk. Itt sajátságos jármű várt reánk. A 0"76 m. nyom- 

 távú vasúton, deszkákból és léczekböl improvizált 6 — 8 méter 

 hosszaságú alkotmány volt elhelyezve, épen oly széles, hogy egy- 

 mással szemben ülhettünk, és vontatva egymás elé fogott négy ló 

 által, melyeket hosszú béresostorral hajtottak. Elég gyorsan halad- 

 tunk az Ung-folyó jobb partján levő Bobalyova-patak szélén, a 

 meddig a mind meredekebbé váló út megengedte. Már útközben 

 többen leszálltunk s a mennyiben a szakadékos helyen lehetett, 

 megkezdtük a búvárkodást. A bogarászok a korhadt fák kérge 

 alatt becses zsákmányra tettek szert, mi lepkészek azonban nem 

 akadtunk nevezetesebb állatra. 



Majd a meredek régi csuszornyán vagyis faúsztatón nagy 

 fáradsággal felkúszva, alig volt alkalmunk a gyűjtésre. Végre fel- 

 értünk a gyönyörű Kicsera rétre, melyen azonban ugyancsak meg- 

 látszott a néhány heti szárazság : a hegyi rét ezernyi virágainak 

 alig néhánya nyújtott táplálékot a rovaroknak, melyek igen gyéren 



