83 



laria vulgárison is találtatott. Áttelelő világos fehéressárga, barnás- 

 sárga, vagy bariiásfekete bábból május — júniusban lepkévé fejlődik. 

 Déli vidékeken mandula- s őszi-baraczkfán és Aronia rotundifolián, 

 sőt czitrom- és narancsfán is két ivadékban él. Megérintetvén, 

 nyakszirtjén két sárgásbarna puha szarvacskát lövel elé, mely 

 erős, de nem épen kellemetlen bűzt terjeszt, a melylyel ellen- 

 ségeit elűzi. 



A hernyónak színe fiatalon haragos zöld, növekedvén világosabb 

 zölddé s elbábozás előtt világosbarnává lesz. Halványsárga háti 

 vonala és rézsútos oldalvonalai olykor alig vehetők észre, némely- 

 kor egészen eltihniek. Az őszi hernyó testét piros pettyek ékesítik, 

 melyek öt pontsort képeznek ; ezek kelteje a háton végig, kisebb 

 kettő oldalt, kettő pedig a stigmák fölött húzódik végig ; azonkívül 

 is sok kisebb-nagyobb petty mutatkozik, kivált a 4. szelvényen, a 

 hol fölül 4 van, mely olykor egybe is folyik. Akad azonban oly 

 hernyó is, melynél fölül csupán a 2., 3. és 10. szelvényen 2 — 2, 

 a 4-diken pedig 4 petty látható. A tavaszi hernyónál a pettyek 

 némelykor alig vagy épen nem mutatkoznak. 



Nálunk leginkább kökényen, galagonyán és szilvafán él, de 

 meg nem veti az öszibaraczk-, cseresznye- és mandulafa leveleit 

 sem, sőt egy ízben körtefán is észlelten). E növényeken Buda- 

 pest környékén május közepétől június utolsó napjáig, s ismét, 

 hosszantartó második ivadékban július közepétől októbernek csak- 

 nem közepéig található, olykor nagy mennyiségben. Így pl. három 

 ízben (1893, 95, 96) szeptember havában a Svábhegy egyik ültet- 

 vényében a zsönge cseresznye- és szilvafákat lepte el, s az előbbieket 

 jócskán, az utóbbiakat pedig teljesen lekoppasztotta, elaauyira, 

 hogy a fiatalabb hajtások elszáradtak. És minthogy valószínűleg 

 egyéb ültetvényeket sem kímél meg jobban, határozottan kárté- 

 konynak mondható, habár talán nem oly mértékben, hogy e miatt 

 irtóháborút kellene neki izennünk. 



A hernyónak e nyári ivadéka kizárólag világosabb vagy sötétebb 

 barna bábbá, a tavaszi pedig általában smaragdzöld és csak rit- 

 kábban barna bábbá alakul, mely utóbbi azonban, szintúgy mint 

 a nyári s illetve őszi barna báb áttelel. S ebben határozott mimicrys- 

 mus nyilatkozik, mert míg a tavaszi zöld báb a zöld lombozat közt, 

 addig az áttelelő barna báb a száraz lomb és haraszt közt nehezen 

 vehető észre. A barna báb kora tavaszszal adja a pillangót, a 

 typikus Podaliriust. Ellenben a zöld bábból sokkal világosabb, némileg 

 rajzban is eltérő jóval nagyobb lepke kel ki, a melynek poti-oha a 



