A rovarok növényi ellenségei. 
Szegény rovarokra nézve egyre roszabb idők járnak. Nemcsak, 
hogy a madarak, a kétéltűek, a csúszó-mászók végtelen sokasága : 
táplálkozik velük, nemcsak, hogy az entomologusok serege tűzzel- 
vassal pusztítja őket, de még az oly szendének s ártatlannak hirde- 
tett növények is romlásukra törnek. A szerencsétlen legyecske, mely 
énekes ellenségeinek csőre elől, meg tudomány-szomjas búvárok 
hálójától nagy ügygyel-bajjal tudott megmenekülni s pihenni szál 
az erdő szélén oly hivogatóan tündöklő harmatfű rózsás levelére, 
ott leli vesztét, hol nem is sejthette; a lapos levélke reáborul s 
magába temeti a szerencsétlent; csak megfakult chitinváza jelzi a 
gyilkosság nyomát, ha nehány nap multán újból kinyilik a gyilkos 
kelepcze. 
Ilyen rovarevő növényeket jelenleg már nagy számmal 
ismerünk s ezek érdekes életmódja mindenesetre leköti minden 
természetkedvelő figyelmét. Különösen entomologusnak bizonyára. 
érdekes, ha megismerkedik ezen növényi concurrenseivel, melyek 
sokszor nálánál több szerencsével rovarásznak. 
De vajon milyen is ezen furcsa entomologusok felszerélése? 
Nagyjában ugyanazon eszközzel dolgoznak mint a modern rova- 
rászok. Egyesek, minő az Amerikában élő Sarracenta, vagy ama 
szép növényke, melyet a mellékelt rajz ábrázol, a Cephalotus 
folticularis, csalogató ételt, mézet használnak. Leveleik egy része 
sajátságos kancsóvá változik, melynek fenekén összegyűlik az 
esővíz. A kancsó széle mézet választ el. Ha valamelyik rovar 
enged a csalogatásnak, a kancsószél végtelen síma s síkos falán 
csakhamar elcsúszik s a mélységben összegyűlt vízben csúfos halált 
szenved. Ugyanott vannak azonban mirigyek is, melyek emésztő 
nedvet, pepsinszerű anyagot választanak el és ez rövid idő alatt 
a szó szoros értelmében meg is emészti az állatok puha részeit. 
Igen érdekes tapasztalatot közöl e tekintetben Kerner Antal, 
ki behatóbban foglalkozott ezen tárgygyal. Egy alkalommal mintegy 
4 emes százlábút (Myriopoda) figyelt meg, mely éjjel áldozatul 
esett egy Sarracenia purpurea növénynek, melyet Kerner inté- 
zetében nevelt. Az állatka csak félig merült el a kancsó fenekén 
levő vízben, de ennek daczára sem tudott megmenekülni, mert a 
