104 
árra nézve, vajon a haza többi vidékein is a juniusi bábok túl- 
nyomóan vagy kizárólagosan zöldek-e, s a belőlök fejlődő lepke nem- 
csak Budapesten, Pécsett, Eperjesen és Nyitrában az ub. Zanclaeus 
jellemvonásaival bírnak-e: bizonyára szívesek lesznek vidéki gyűj- 
tőink e lap hasábjain felvilágosítást nyújtani, esetleg nehány példány 
beküldése mellett. 
A mennyiben három évi anyagom következtetnem enged, 
Budapesten a typikus törzsfaj aránylag igen ritka, száz közt alig 
akad egy-kettő. A többi bizonyos tekintetben eltér, többnyire azáltal, 
hogy alapszíne halványabb sárga, harántsávjai kevésbbé intensiv 
feketék, sőt olykor ezeknek csak körrajzát mutatva, az alsó szárny 
belszegélyén elterülő sáv pedig meg van osztva s a legtöbb esetben 
ennek csak külső két szélét láttatja, miáltal szinte transitussá 
válik az ab. Zanclaeushoz. De tenyésztés útján nyertem csaknem 
egészen fehér példányt is, viszont fogtam egy igen sötét példányt, 
mely a v. Feisthameliti-re emlékeztet. 
Szintén igen gyakori az oly transitus, mely az előbb említet- 
tektől csak abban különbözik, hogy hasán csupán egy fekete sáv 
látszik, vagy hogy farkiczája rendkívül hosszú. 
Ezektől Zanclaeusunk csak abban tér el, hogy potroha löbbé- 
kevésbbé fehéres, hasán pedig csak egy fekete hosszanti vonal 
van. Alapszíne az oláhországi Zanclaeusénál jóval világosabb. 
Minden tekintetben megfelel annak a leírásnak, melyet Zeller a 
Zanclaeusról adott, azzal a különbséggel, hogy potroha kevésbbé 
féhér mint a szicziliai példányoké. 
Egyébiránt a Kardospille nem bír valami éles látással. Ész- 
leltem ugyanis augusztusban, midőn bizonyos bokrok levelei a nagy 
forróságtól hervadnak és fehéres színt öltenek, — hogy déltájt a 
hímek erősen szálldogálva ily fehéres leveleknek nekiröpültek, 
nyilván nőstényeknek nézvén azokat. Hasonló esetet említ [Forbes 
(A. naturalis9s wanderings in the Eastern Archipelago. 1885. 130. I.) 
az Appius Nero-ról, melynek nőstényt kereső hímjei az azokhoz 
színben hasonló pirosló levelek által ámíttatták magukat. 
Abaji Aigner Lajos. 
A Mezősés lepke-faunája. 
A Mezőség hullámos dombvidék, mely egyfelől Kolozsvár 
és Szamos-Ujvárig, Deés és Beszterczéig, másfelől pedig Maros- 
vásárhély, Szász-Régen és Tekeig, Tordáig, az Aranyosig és 
