121 



Bogarakat és hernyókat kerestem nádszálakban stb. E köz- 

 ben feltűnt előttem, hogy a Rumex hyprolapathum Hnds. erősebb 

 szálai majdnem egyenlő (20 — 40 cm.) magasságban le voltak törve, 

 míg a gyöngéb szálak épen álltak. Nagyobb bokrot, több letört 

 szállal, közelebbről vizsgálván, feltűnt az is, hogy a törés nagyon 

 egyforma, amiből a/t gyanítottam, hogy a törést valami álcza 

 kirágás által okozhatta. Ez iránt meggyőződést szerzendö, ketté- 

 vágtam egy szálat, s íme olt volt valami állatnak kirágott menete 

 és csak akkor vettem észre, hogy a törés felületén a fúrtlyuk, 

 bele vegyített rágási forgácsokkal van befonva, miáltal a törés fel- 

 ülete egyszínűvé, a lyuk pedig láthatlanná vált. Az álcza nyomán 





1. ábra. 



levén, mind tovább vágtam, egészen a jégig, s ezt késem- 

 mel nagynehezen áttörve, a jég alatt meg nem fagyott föld alól 

 a gyökéibütyköt előszedtem, s abban tovább vágva, megtaláltam 

 a hernyót, melyet a Gortyna ochracea Hb. hernyójának néztem. 



Másnap, alkalmasabb eszközökkel ellátva, ismételtem a kirán- 

 dulást; minthogy azonban a hernyót mindig csak a gyökérben 

 találtam, a további megfigyeléseket tavaszra halasztottam, feltéte- 

 lezvén, hogy az elhábozás a szálban a fúrtlyuk közelében fog meg- 

 történni, mely gyanításom helyesnek bizonyult, 1867. május 21-én 

 tűztem fel a Botys palustralist. 



