128 



nyelvek által volt megszaggatva, melyeken akkor e bogár már 

 minden esetre élt. A mint e beltenger a Báziásnál kezdődő begyeken 

 keresztül magának utat mosott és lefolyt, a Tentyria visszamaradt 

 és magát a megváltozott viszonyokhoz alkalmazva, mind e mai 

 napig fentartotta faját a grebenáczi homoktalajon. 



A Daptus-nem sóstalajok lakója és eddig Európából csupán 

 egy faja, a Daptus vittatus Fisch. és egy válfaja, az említett 

 Daptus v. Kominecki ismeretes. Ez utóbbi válfaj Déván, mondhatni 

 alig egy holdnyi területen él s bár hazánkban számos sóstalaj 

 létezik, mégis máshonnan eddig nem ismeretes. A kihalás vesze- 

 delme fenyegeti úgy a Tentyria Frivaldszkyí-t, mint a Daptus v. 

 Kominecki-t ; az elsőt azért, mert szűk lakhelye már is erdősítésnek 

 és szőlőültetésnek van alá vetve ; s ha az erdő és szőlő ott meg- 

 fogamzik, a mint ez biztosan várható, akkor e fajnak kihalása is 

 okvetlenül bekövetkezik, mert a napfényhez, a forró léghez és a 

 homoktalajhoz szokott bogár a megváltozott talajviszonyokhoz 

 aligha fog alkalmazkodhatni. 



A Daptus v. Kominecki kihalása is meg van pecsételve, mert 

 azon igen szűk terület, a dévai honvéd-laktanyával szemben, hol 

 eddig a bogár élt, gyakorló térnek lett felhasználva s így csak 

 rövid idő kérdése lehet, hogy a honvéd-bakancs mikor tapossa 

 össze e bogárfajnak utolsó képviselőjét. Merkl Ede. 



Különfélék. 



Poloska-faj tömeges megjelenése. E tavaszon márczius hó 

 12-ikén Velenczéből a közel fekvő Mogliano-Veneto községbe kirán- 

 dulván, s ott a velem kirándult társasággal egy csinos parkban 

 sétálván, társaim egyszerre a meglepetés hangján kiáltottak fel, 

 midőn egy terebélyes, de egészséges hársfa törzsén egy poloska- 

 fajt — mit ők hangyának tartottak, — roppant tömegekben vettek 

 észre. Az idő bár igen szép tavaszi, de hűvös lévén, az állatok 

 kevésbbé élénkek voltak s egymáson nyüzsögve 1 — 2 czentiméternyi 

 vastag igen terjedelmes foltokat képeztek, mely foltok a fa törzsé- 

 nek ember magasságot meghaladó részétől a földig voltak látha- 

 tók. A fa alján a földszíne is tele volt ugyan e fajú poloskával. 

 A példányok száma bizonynyal több száz ezerre rúgott. Az itt 

 tömegesen látott és gyűjtött poloskát dr. Horváth Géza bará- 

 tom Oxycarenus Lavaterae Fabr. nevű fajnak ismerte fel, melyet 

 nálunk idáig csak Fuzsinén K o r 1 e v i c tanár s Fiúméban P á v e 1 

 János 1 — 1 példányban gyűjtöttek. Ily mennyiségben egy fajú 

 rovart együtt még soha sem láttam s ezért elég érdekesnek tar- 

 tom ezen tapasztalatomat feljegyezni. Dr. Chyzer Kornél. 



