DH. HORVÁTH OEZA 



lepetésemre egy szép hím zöld gyíkot (Lacerta viridis) pillantottam 

 meg, a mint ott a napon nyugodtan sütkérezett. ,, Ecco una iucer- 

 tola!" figyelmeztetem Jákobukot, mire az öreg egyet hunyorítva 

 rámondja, hogy : „Sepurle" (gyík). 



A gyekéi tavat, mely Szent-Gothárdtól mintegy harmadfél 

 kilométernyire fekszik, gróf Wass és Dr. Madarász társaságában 

 kétszer látogattam meg. Ennek rovarfaunája jóval gazdagabb és 

 érdekesebb volt, mint a czegei tóé. De ezt nagyrészt csak annak 

 tulajdonítom, hogy a czegei tónak felső, a gyekéinek pedig alsó 

 végét vizsgáltam. A mezőségi tavak legnagyobb része ugyanis alsó 

 végén el van rekesztve s a felduzzasztott víz malmot hajt. A 

 víznek tehát nincs szabad lefolyása, csak a malom zsilipjén; a 

 tó alsó végén e miatt megtorlódik mindenféle élö és elhalt vízi 

 növény s alkalmas búvó és tenyésző helyeket nyújt a vízben élő 

 apró állatoknak. A gyekéi tónak fűzfákkal szegélyezett alsó végén 

 szintén malom áll. Mindenek előtt ennek a környékét vettük köze- 

 lebbi szemügyre. 



Már a tó felszínén is nagy élénkség uralkodott. Fürgén sik- 

 lottak tova rajta a vízenjáró poloskák: Gerris thoracka Schumm., 

 lacustris L., odontogastra Zett és argentata Schumm. Szerényen 

 tipegtek a vízen apró rokonaik, a Microvelia Schneideri Scholfz és 

 a ritka M^sovelia fuvcata M. fí., mely utóbbi hazánkból eddig alig 

 egy pár helyről (Torna, Görcsön, Pékla) ismeretes. 



Benn a vízben még nagyobb volt az élénkség. A rovarok 

 közül leggazdagabban voltak képviselve a vízi poloskák, épen 12 

 fajjal. Öt faj mindenütt gyakori jelenség : Naucoris cimicoides^ Nepa 

 cinerea^ Bánatra Hnenris, JS/otonecta glauca és Plea tninutissima. 

 Hat faj a CVj/í'.srf-nemzetséghez tartozott, u. m. hieroglyphica Diif., 

 Linnéi Fieh.^ striata L., FalUénii Fieh.^ semistriata Fieb. és coleop- 

 trafa Fabr. Ezek szintén nem ritkaságok, kivéve az utolsó előttit, 

 mely az erdélyrészi faunára nézve új felfedezést képez. A legér- 

 dekesebb volt azonban valamennyi között a 12-ik faj, a parányi 

 Micronecta distans Reg. Ezt a kis vízi poloskát 1890-ben írta le 

 legelőször R e y franczia rovarász Dél-Francziaországból. Második 

 példányát én találtam 1893-ban a Kaukázusban Erivan mellett. 

 Nagy volt tehát örömöm és meglepetésem, midőn harmadik ismert 

 példánya íme most a gyekéi tóból előkerült. 



Ezt h nevezetes fogást tulajdonképen gróf Wass Béla úrnak 

 köszönhetjük, mert ő dolgozott itt vízi rovarhálómmal s ő kutatta 

 vele nagy buzgalommal a vízben élő állatvilágot. 



így jutott itt gyűjtő üvegeimbe azonkívül még háiom vízi 



