10 JABLONOW.SKl JÓZSEF 



szen elüt az őszitől, a mennyiben petéjét most a gabonaszárak 

 hegyére tojja s az abból kikelt álcza nem húzódik lefelé a gyö- 

 kérhez, hanem a kalászhüvelyen át levándorol közvetlenül a kalász 

 alatt lévő első bütyökközre : itt nem rágja át a szart, hanem a 

 levélhüvely alatt olyan csatornát vág rajta, a mely épen a száron, 

 körülbelül két milliméter szélességben húzódik a nélkül, hogy az 

 álcza annak falát befelé (a szár, közepe íelé) átrágná. E támadás 

 folytán a fertőzött szárnál három jelenség látható : először is a 

 kalász — mint mondani szokás — hasban marad, hüvelyéből nem 

 bújik ki ; másodszor a szárnak megtámadott bütyökköze feltűnően 

 megvastagodik, vag\|is, mint azt nevezni szokás, köszvényes (po- 

 dagrás) lesz és aránylag véve rövid marad ; hai'madszor pedig a 

 megvastagodott (köszvényes) száron mindig ott van a rágott csa- 

 torna, mely az álcza szennyes-barnás ürülékével tele van Ez a 

 három jelenség feltétlen ismertető jele e légy tavaszi káitételének. 

 Álczája és bábja, mely e helyen található, most is olyan, mint a 

 milyen az őszi nemzedéknél volt. 



A csíkoslábú búzalégy tavaszi kártétele leginkább a táblák 

 szélein, kivált íüves mesgyékkel, rétekkel határos részeken látható, 

 világos jeléül annak, hogy e légy a vadon termő füvekből húzódott 

 ide. Akad azonban elvétve a táblák belsejében is. 



Aratás idején kikel a légy s akkor, ha késő tavaszi vetés 

 nincs, vadon termő füvekre vándorol, a honnan a nyári ivadéka 

 ismét az őszi vetésekbe kerül vissza. 



Magyarországon, honi tapasztalataink szerint, mind a két kár 

 egyformán veszélyes, noha gazdáink inkább csak a tavaszi bajt 

 ismerik, az őszit egyszerűen a hesszeni légynek tulajdonítják. 



Védekezésül ellene szintén csak késő őszi vetést lehet aján- 

 lani, de az előzetesen (augusztus végefelé) alkalmazott csalogató 

 vetésekkel együttesen. Ezt a csalogató vetést azután rendesen őszi 

 vetéskor, mélyen le kell szántani. Nagy gond fordítandó termé- 

 szetesen arra is, hogy a búzaföldek szomszédságában a mesgyék 

 füve, ha egészen ki nem irtható, legalább gyakrabban (kivált 

 augusztusban) levágassék, hogy a benne élő álczákkal együtt 

 elszáradjon. 



Minthogy e légytől a tavaszi gyönge vetés is igen sokat 

 szenved, azért gondoskodni kell, hogy az korai és erőteljes legyen. 



Ugyancsak tavaszszal lehet menteni azt az őszi vetést is, a 

 melyet e légy már az előző őszszel támadott meg : ebbe tavasz- 

 szal csalogatóul egy-két barázdába búzát kell vetni. A tavaszszal 

 rajzó legyek inkább ezt a gyenge (csalogató) vetést lepik el s az 



