A (ÍAHONAZSIZSIK IKI'ÁSA 3( 



elégetni, vagy trágyalébe fojtani kell, hogy a zsizsik abból ki ne 

 mászhassék. A hol az ell'éle mag baromfi etetéséré szolgál, azt 

 olyan helyen kell tartani, hogy az abban esetleg élő zsizsik mag- 

 tárba vissza ne juthasson. 



3. Hol az alapos takarításnak egyszerre való végrehajtása 

 nem volna lehetséges, mert pl. a magtár (nagy gazdaságban, vagy 

 gabonakereskedőnél) egészen sohasem üres, ott a takarítást úgy 

 kell beosztani, hogy a magtár egyes helyei akkor takaiíttassanak 

 ki, a mikor az lehetséges, de úgy hogy ilyen módon az egész mag- 

 tár alapos takarítás alá havonként legalább egyszer jusson. 



4. A takarítás (kisöprés) megkönnyítése végeit szükséges, hogy 

 a magtár padlójának, falburkolatának minden egyes hézaga olyan 

 anyaggal betapasztassék, tnely fele- (vagy nagyobb) részben marha 

 (tehén vagy ökör-) trágyából, és fele- (vagy kisebb) részben jól 

 gyúlható (ragadós) agyagból készült. Hogy e tapasztás annál job- 

 ban oda ragadjon, szükséges, hogy a tapasztás munkája előtt a 

 betapasztandó részek megnedvesíttessenek. 



5. Hogy a tiszta (pl. új) gabona meg ne zsizsikesedjék, 

 okvetetlenül szükséges, hogy az gyakran (hetenként legalább egy- 

 szer) kevertessék (lapátoltassék), mert gyakran megbolygatott gabo- 

 nában a zsizsik nem marad meg. 



6. Ziizsikes gahoH'i a gabonazsizsiktől akként tisztítandó meg, 

 hogy előbb olyan szemű rostán rostáltassék meg, a melynek szö- 

 vetén a gabonazsizsik kihull ugyan, de a magszem nem. Rostálás 

 közben vigyázni kell, hogy a zsizsik a megrostált gabonába ismét 

 vissza ne húzódhassék. Minthogy pedig a megrostált gabonában a 

 rostálás daczára egy-két zsizsik még bent maradhat, azért szüksé- 

 ges, hogy a kirostált és garmadába hányt gabona felülete, de leg- 

 inkább a fallal érintkező része, rongyokkal vagy — ha rendelke- 

 zésre állanak — juhbőrös bundákkal, len- vagy kender kóczczal 

 betakartassék, melyekbe a garmadából menekvő zsizsik belehúzódik. 

 Az ilyen helyen meghúzódott zsizsiket azután 7 — 8 óra, de legké- 

 sőbben egy nap múlva zsákostul-rongyostul együtt a magtárból 

 ki kell vinni és olyan helyen kirázni, a hol az összeseperhető és 

 tűzben vagy forró vízben megsemmisíthető. Ez az utóbbi eljárás 

 (lapátolás és zsákkal való betakarás) megismétlendő 5 — 6-szor, 

 míg a gabona teljesen meg nem tisztul. Azután pedig, mint a 

 tiszta gabona, hetenként csak egyszer lapátolandó. 



7. Hogy pedig a gabonazsizsik magiári csapássá ne váljék, 

 legfőbb szabály az, hogy a magtár gyakran szellőztessék, és min- 

 dig a legnagyobb tisztasságban tartassék. 



Eovartani Lapok V. 1898. febr. 1 



