;»2 



AlíAFl A. LAJOS 



nélkül. Röpül : Szibériában, Bukovinában és Oláhországban. Az én 

 példányaim budapestiek, az egyik törpe, 41 mm. széles. 



Pararge Megaeni v. Alberti 

 Alb., mely a törzsfajtól abban 

 különbözik, hogy a felső szárny 

 nagy szemfoltja alatt, a 3. mező- 

 ben is bír fekete ponttal. Legújab- 

 ban Alberti írta le (Guben. 

 Ent. Zeit. 1895. 57. 1.) Ulrich 

 Ede barátom Péczelen fogott egy 

 példányt, én pedig Budapesten, 1897. okt. 3-án. 



Epinephele Janira ah. í^emialba Brd. Ezen név alatt a törzs- 

 fajnak nem épen nagyon ritkán előforduló minden albinistikus 

 alakjai foglalhatók össze. Fölötte ritkán egészen fehérek, mert az 

 elszínezés leginkább többé-kevésbbé szabálytalan világos foltok 

 alakjában mutatkozik. A legszabályosabb s egyszersmind tudtom- 

 mal legelső magyar (5) példányt Budapesten Anker Lajos 

 fogta 1882-ben, a mely mind a 4 szárnyán csaknem egyenletes 

 nagyságú fehéres nagy foltokat mutat. (R. L. L 185. I.). Ehhez 

 fogható az a $, melyet úgy mint a többi felemhtendöt 1897. 

 nyarán a kincstári erdőnél fogtam ; ennek alsó szárnyain szintoly 

 nagyságú fehéres foltok jelentkeznek, míg felső szárnyain a rendes 

 színezés halvány fakóvá lett. Egy másik 9 felső szárnyán (állapján 

 is) a fehéres-sárga szemudvarok alatt egy-egy szabálytalan fehér 

 harántsáv mutatkozik, míg alsó szárnyán két-két halvány sárga 

 hosszúkás folt tő felé húzódik. Többi $ példányom mind még 

 szabálytalanabbul van elszínezve ; az egyiknél a két alsó szárnyon 

 van egy nagyobb s egy kisebb fehéres folt ; a másik a baloldal 

 alsó és felső szárnyán visel egy-egy fehéres foltot ; két más pél- 

 dánynak csaknem egész baloldali felső szárnya szabál^'talanul 

 fehéres, míg a jobb szárnyon csak az egyik mutat némi fehérséget ; 

 legellentétesebb az elszínezés egy igen sötét példánynál, melynek 

 baloldali felső szárnyán a rendes foltszalag fehéres, a szárny 

 kifelé és lefelé eső része pedig szürke. Van még a többi közt 

 Hunyad megyéből Bordán Istvántól egy o példányom, mely- 

 nél az alsó szárnyak alsó széle szélesen elfakult, szürkés-barna, s 

 egy másik, melynek jobb alsó szárnya mutat elszínezést. — A 

 fenti gyülnév (semialba) alá azonban nem foglalhatom azt a vilá- 

 gosan színezett alakot, mely legalább Budapesten elég gyakori 

 jelenség a törzsfaj között és mely okvetlenül helyi eltérésnek 

 tekintendő. Alapszíne a törzsfajénál fakóbb, olykor még az E. 



