62 Lasz Saiiiii 



jelesen a lepkészeL terén a magyar irodalomban alig van más munka 

 az Emich : ., Kislepkegyűjtő"-jénél. Tényleg, az Athenaeum jelenlegi 

 directorának v^olt is jelentéken\' érdeme abban, hogy a természet 

 barátainak érdeklődését mint ílatal ember, a pillékre terelte s hog\' 

 hozzáfogott Budapest lepkefaunájának összeállításához : 741 fajt 

 és 50 fajeltérést sorolva fel budapestiként. De az Emich mun- 

 kája — arról, hogy becses gyűjteményét az angoloknak adta el,^ 

 csak nem is szólva — mindamellett nem volt alapvető ; nem 

 csoda, mivel a kezdet nehézségeivel is meg kellett küzdenie. 



Hogy ma a .,lepkészet történetéről" beszélhetünk, az oly 

 férfiak érdeme, a kik nem elégedtek meg hazánk lepkéinek felku- 

 tatásával s gyűjtésével, hanem bejárták a messze Keletet (miként 

 ezt Frivaldszky Imre és János, Nogel István, ifj. Kindermann s 

 mások- tették) sőt az Óceánon túl eső világrészeken is hangya- 

 szorgalommal gyűjtöttek. 



Most ime Abají-Aigner Lajos, ez a világot látott, sokat ta- 

 pasztalt tudós könyvkiadó, ez a vasszorgalmü polyhistor szedte 

 össze méhként mindazt, a mit a lepidopterologia terén tudunk. 



Könyve első kísérlet, de azért megállja a legszigorúbb kriti- 

 kát ; alapvető becses munka, mely az egész entomologia „Szinnyei 

 bácsi"-jaként mutatja be -Aignert, a Petőfi-társaság tagját, aki év- 

 tizedekkel ezelőtt Az clegiáról, A ballada s romáitcz törLénetéről 

 és elméi eléről és A magyar népdalrc)l értekezett — huszonöt év 

 után visszatért kedves pilléihez és ma a lepkészet történetéről 

 számol be. On revient toujours á ses premieres amours. 



Nemes idealismusának szószóló példája ez ; mert hogy az 

 ily fajtájú munkásság materiális haszonnal járna a kutatóra, a 

 gyújtőre és a monographusra, azt senki sem állíthatja. Hogy a nagy- 

 közönség soraiban mily nagy az indolentia a természeti kedvelés- 

 nek e kétségkívül érdekes és valójában gyönyörködtető formája 

 iránt, azt elevenen bizonyítja az a körülmény, hogy míg a művelt 

 külföldnek vagy félszáz entomologiai folyóirata van, addig a mi 

 ,,Rovarászatí'' majd „Rovarla ni lapjaink'' szerkesztő-kiadói: Kanf- 

 ■mann Ernő, Horválh Géza, majd Biró Lajos, Lendl Adolf és 

 Vángel Jenő, legújabban pedig ^edö Albert, Chyzer Kornél, Entz 

 Géza és Horváth Géza közreműködésével, szerkesztői : Abajt-Aigiier 

 Lajos, Jablonowski József és Csiki Ernő buzgósága daczára csak 

 nagy nehezen tudnak gyökeret verni. Nem is csodáljuk, hogy a jó 

 Kaufmann eg\' esztendei szerkesztői működését megelégelte és 

 inkább a „ Rózsa- nj ság"" -g-dX próbált szerencsét és ezért fordított 

 hátat a lepkészet irodalmi cultiválásának Vángel Jenő is. Talán a 

 közel jövőben máskép alakulnak a viszonyok. 



