2(5 Aha fi Aigiier Lajox 



ha a typikus alaknál pupillás), azt X-szel jelzem, ha két vagy 

 több szem egybefolyik, akkor zárjel közé teszem, pl. 1 (2 3 4) 5 ; 

 ha pedig a foltsor megszakad, akkor az illető helyre pontot te- 

 szek, pl. 1 2. 3 4 5. 



Végül újra kifejezi Harcoiirt abbeli örömét, hogy gyűjtését oly 

 szellemes szempontból foiytathatja, a melyről nem is álmodott,, 

 midőn megelégedett azzal, hogy „közönséges gyűjtő". iMost, miután. 

 Darwin, Wallace és mások az utat egyengették, elérkezett annak, 

 ideje, a midőn azoknak, kik rovarok iránt érdeklődnek, \alamivel, 

 többet kell tenniök annál, hogy nagy gyűjteményeket összehalmoz- 

 nak, a melyek minden tudományos érdeket s azzal minden érté- 

 ket nélkülöznek. Tulajdonosait — úgymond — csöppel se becsü- 

 löm többel az egyszerű levélbélyegek gyűjtőinél. 



Eddig Harcoiirt. Nem hiszem, hogy rendszere, mely némi, 

 módosítással bármely más rovarrendre is alkalmazható, il}^ széles 

 alapon hazánkban követőre akadna ; még Nemzeti Múzeumunk se- 

 győzné azt se helylj'el, se pénzzel. Ahhoz külön múzeum és kü- 

 lön nagy tőke kellene. Harcourt, igaz, csak nappali lepkékre szo- 

 rítkozik, de még így is óriási helyiséget igényelne az ő terve szerinti, 

 hozzávetőleg teljes gyűjtemény. Lássunk egy példát. A Papilio- 

 l'odaliriiis és 6 válfaja s aberratiója csak 20 subregióból és kerület- 

 ül egy-egy párt (a mi határozottan kevés), alak- és színb:Ii el- 

 térést stb. 40—60 darabot számítva, összesen 180--200 példány- 

 nyal lenne képviselve és 5 — 6 középnagyságú fiókot venne igénybe, 

 a P. machaon pedig a maga 1 2 fajváltozatával ugyanoly arányban 

 számítva kétszer annyi helyet foglalna el. Hát a sok ezer exota 

 faj és számos változata, melyek közül pl. az Orthopterákból négy- 

 nél alig fér több el egy fiókban, pedig ezekből és minden egyes. 

 változatokból is kellene legíilább 20—20 példány. Szóv^al, óriási hely 

 kell ily gyűjteményhez. A költségek kiszámítását másra bízom ! 



Ellenben hiszem, fog oly gyűjtőnk akadni, a ki a magyar 

 lepke-faunára szorítkozván, arra fog törekedni, hogy hazánk 9 — 10' 

 messze egymástól eső helyéről (pl. Budapest, Was m., Felsőma- 

 g\-arország, Erdély, Délmagyarország, Alföld, Dunántúl, Szlavónia- 

 Horvátország és Tengermellék) legalább egy-egy párt összegyűjt- 

 sön. .Sok helyet igényel ez is, de rendkívül érdekes. Tapasztalás- 

 ból mondhatom, mert egyes fajokra nézve, melyeket különösen 

 tanulmányoztam, magam is arra törekedtem, hogy az ország több 

 helyéről legyen példányom. A P. podaliriíis pl. az én gyűjtemé- 

 nyemben 34 példánynyal van képviselve, a P. macimon pedig 25 

 példánynyal. Ez a szám a fentebb jelzett czélra kevés; az előbb 



