A 7-értetH hazája 29 



De e rovar akkor már Németországban is megvolt. Hiszen 

 Hausinann göttingai tanár akkor már régen (1802-ben) ismeretette 

 volt ezt a rovart, a melyet ő ApJiis lanigcrá-nak nevezett el : azt 

 ugyan nem mondja, hogy az ő példánya honnan származik, de mint- 

 hogy dolgozata elején fölemlíti, hogy szobájában tartott élő levéltet- 

 veket tanulmányozott s^ továbbá, minthogy leirja azokat a torzu- 

 lásokat is, a meh^eket e rovar az almafán okoz, bizonyos, hogy 

 e rovar göttingai vagy oda közel eső vidékről v^aló volt.^) Hanno- 

 verában 1833-ban már megvolt.-) 



Olaszországban szintén már 18o6-ban meg \'olt, legalább Gan- 

 dolh abban az évben mutatta a chiavarii Gazdasági Egyesületnek 

 a Mandainento di Rapallo nevű községből származó vértetves 

 gallyat.^) .S váj czban e rovar csak újabban mutatkozik és pedig bizto- 

 san tudjuk, hogy csak 1880 óta.'*) Tirolban már 1849 óta isme- 

 retes, mig Ausztria többi részeiben, a hol almát termelnek, mint- 

 egy 20 év óta'') meg van, kivált a Magyarországgal határos stájer 

 részekben. Magyarországon már 1875-ben fordult elő. 



\'égül — a melyről biztos tudomásunk van, hogy van ott 

 is vértetű — az utolsó Oroszország, a hol e rovar a Feketetenger 

 partján Krim félszigeten van. Röppennél találtam a következő ide- 

 vágó idézetet : °) „Krimben az ntobhi időben az almafák több helyen 

 a vértetütöl sokat szenvedlek. A (Jaltához közel fekvő) nikitai csá- 



1) A vértetü első leírójának dolgoza*a a »Ma^iiziii für Insektenkiinde 

 herausgegeben von Kari IlJigerx czimű folyóiratban jelent meg Braunschweig- 

 ban és pedig e folyóiratnak o— 4. füzetében, a mely a sajtót l(S02-ben hagyta 

 el. Az idevágó dolgozat czime, mint következik: ;>XIV. Beitráge zu den Ma- 

 terialien für eine Bearbeítung der ( lattung der Blattláuse von Friedrich Haus- 

 mann. (Vorgelesen in der Phys. Gesellschaft in Götlingen).i< A véitetü leL ása 

 a 440 — 411. lapon van. Csak a szárnyatlant írja le, melynek mellkasa és po- 

 troha — szerinte — sötét viaszszinsárga. Kártételeit röviden, de helyesen is- 

 méi téti. 



-) Kaltenbach I. H. : Monographie der Familie der Pítanzenláuse. Aachen, 

 1848. 16!). lapján Aachenből is emliti, ellenben Koch C. L. Die Pflanzenláuse. 

 Nürnberg, 1857. még nem említi. 



3) Gio. Christoforo Gandolfi : Studi s<ipra un insetto suggi-scorza del 

 Meló. Genova, 1841. V- VI. 1. 



•í) Mühlberg és Kraft : Die Blutlaus. Aarau, 1885. 3. 1. 

 ^) Goethe H. Die Wurzellaus des Birnbamnes. Sluttgart, 1884. 4. 1. 

 6) Köppen, Fr. Th. Die schadhchen Insekten Russlands. St. Petersburg, 

 1870. 4Í8— 449. 1. 



