Í4: Lepkék szinváliozása 



Ide tartíjzik végül, a Zygaenáknál a piros színt rajznak te- 

 kintvén, a bemutatott Z. caniiolica .Se. három példánya, melynek 

 kettejénér csakis a szegély fekete, míg a többi fekete alapszín 

 szennyes fehérnek engedett helyet; ezt Budapesten, 1H9S jiil. 22-én 

 fogtam. Más példánynál a piros rajz majdnem elfödi az elfakult 

 alapszínt. Ezt a nevezetes eltérést az elhunyt Vellay Imre a Sváb- 

 hegyen fogta 1897. nyarán. 



Sokkal nagyobb a részleges albinismiis, mely a test egyes 

 részén, olykor csupán az egyik oldal szárnyain, sőt egyik szárnyon is 

 mutatkozik. Ilyennek az Ephincpele Jam'ra ab. semialha Brd. pél- 

 dán^'ai, valamint az Abraxas grossulariata L., melynek bal felső- 

 szárnya határozott elhalványodást mutat. 



A részleges albinismust valószínűleg a bábot váratlanul ért 

 nagy nedvesség okozza, tehát bizonyos elsatnyulást jelez. 



Az albinismusnál sokkal ritkább az ellentéte, a melanismtis 

 a színezés elsötétedése, mely csaknem tiszta feketévé íokozódhatik 

 de mindennemű átmenetet is felmutat, egészen le a rendes színe- 

 zésig. Alighanem individuális hajlamon alapul és túltengésben, az 

 erőnek 'túlságos mértékén alapszik, a mint az ily melanistikus 

 alakok nagyscíg tekintetében is a rendes példányokat többnyire 

 felülmúlják. 



A melanismus sem áll a faj rajzával bármi összefüggésben. 

 A faj rajztypusához nem támaszkodik s ép úgy mint az albinismus 

 önálló jelenség, törvényszerű módosulás. 



Ily kiválólag szép és jellemző melanistikus alak a bemutatott 

 Aporia crataegi L., mely mintha teljesen korommal volna behintve. 

 Orsováról származik, ahol az idén Habetin J. fogta, 



Melanistikus alak az a két példány is, melyet tavaly Dr. Uh- 

 ryk Nándor bemutatott és leirt, t. i. Epichnopteryx undiilella F. 

 R. ab. Páveli és Lithostege griseata ab. Abafü. Más két typikus 

 alakról alább lesz szó. 



A második csoport három részre oszlik : 



1. Oly esetekre, melyekben csupán egyszerű színváltozás ész- 

 lelhető, a nélkül, hogy az állat rajzának jelleme lényegesen változ- 

 nék. A színváltozást feltüntető alakok a törzsfaj közt lépnek fel 

 mint eltérő, aberráló példányok. Ilyenek pl. a sárga CoUas Edusa 

 F. fehér nősténye, ab. Helice Hb„ és a Thais Polyxena ab. rti- 

 fescens Obtb., melynél a törzsfaj piros pettyei sárgák. Ennek szép 

 példányát Nemzeti Muzeumunk bírja Aradról, a hol Szontágh Gyula 

 fogta. 



