Külön felék. 17 



igen jelentéken3^ Az egN-edüli óvszer ellene az, hogy az elszáradt 

 ágrészeket levágják s elégetik. Január és február havában a kite- 

 lelő hernyót meglehet ölni, ha az ágakat petróleum emuisióval vagy 

 egyéb olaj Félével bekenjük. A* 



t<i Oxytrypia orbiculosa történetéhez magam is kívánok adat- 

 tal hozzájárulni. Tudomásom szerint Anker Rudolf 1862. október 

 havában a Chondrosorna fidiiciaria gyűjtése végett a budai kincs- 

 tári erdőbe kimenvén, feltűnt neki egy különös módon röpülő 

 lepke, melyet üldözőbe vett és szerencsésen meg is fogott. Minthogy 

 azt azonban nem ismerte, meghatározás végett elvitte Frivaldszhy 

 Iiuré-hez, ki az állat nevét megmondván, a rósz karban levő pél- 

 dányt két aranyért magához váltotta A szerencsés felfedezőnek 

 bátyja, Anker Lajos, azonban ezt az árt keveselte s ennek folytán 

 Rudolf a lepkét visszavette. Arra következő évben Ankerék több 

 szép példányt fogtak, de a ritka fajnak termőhelyét néhány évig 

 titokban tartották. Az O. orbiculosa előfordulása természetesen 

 Pech János budai lepkésznek is tudomására jutott s annak termő'- 

 helyét minden áron kikutatni óhajtván, felkereste Zitnmermaun 

 Henrik katonai törzsorvost, ki szintén lepkészettel foglalkozott, és 

 e czélra pénzbeli támogatást kért tőle Zinunermann ráált és havi 

 10 frtnyi segélyt állapított meg. Ezzel a költséggel Pech, a nejét és 

 fiát a kincstári erdész lakásában elszállásolta tavasztól késő őszig, 

 megbízván őket azzal, hogy Ankerék minden lépését a kincstári 

 erdőben tartsák figyelemmel, s őket különösen az O. orbiculosa 

 gyűjtése közben lepjék meg, a mi nekik sikerült is. így vált azután 

 a becses lepke termőhelye közismeretessé. Pável János. 



MéhetölÖ jáczint. A „Rovartani lapok" V. k. 7. sz.-ban „Méh- 

 ölő virágok" czim alatt Hudák Ede Ágost azt állítja, hogy az abla- 

 kában levő jáczintvirágok megmérgezték a méheket, ezek vastag 

 rétegben borították az ablaktáblát, legnagyobb része el is pusztult. 

 Meg kell jegyeznem, hogy nézetem szerint Hudák úr nagyon té- 

 ved. Azok a méhek nem a jáczint által, hanem az ablak által ölet- 

 teiv meg. A méh ha ablaktáblához kerül, nem igen szokott onnan 

 eltávolodni, hogy egy körülröpülés után újra szeiencsét kisértsen 

 a megszabadulásra, míg a légy, mely ha ablakba ütődik, egypár- 

 szőri kísérlet után elrepül onnan, hogy újra az ablakhoz üsse fejét. 

 A méh még az ablakkeresztfáján sem tud átmenni, addig kínlódik 

 az ablakon, míg erejét elvesztvén az ablakdeszkán pihen és bi- 

 zony ott el is pusztul. Ha Hudák úr tiszta mézzel csalogatja a 

 méhet ablakába, ugyanazon eredményre jut, különösen tavaszszal 

 és öszszel. Vánky József. 



Aporia crataegi L eltérése. Nőstény, szélessége kifeszítve 68 

 mm. Feje, tora és potroha koromfekete, szintiígy a csápok is, me- 

 lyek fehéres bunkós vége annál élénkebben kiri. Egész felülete 

 fü'itös fekete, olyan mintha fenyőkorom ellepte volna, kivéve a 

 rendes pillangónál szürkés kis helyeket a szárny külszegélyén, a 

 melyek szürkék maradtak, és a rendes nősténynél a felső szárnyon 

 üvegesnek látszó elég nagy középtércsét, mely gyér fekete pikke- 

 lyezést mutat ugyan, de a ferde oldalnak fehér pikkelyezése foly- 



Rovartani Lapok. W. 1899. január hó. - 



