Kii la nf élek 21 



Coleopterák meghatározása. Dr. ?etvi Károly, segesvári tanár, 

 jeles cüleopterolo<íus, jelenleg a Hypera genusszal foglalkozik, a 

 melynek képviselői szerinte a legtöbb gyűjteményben hibásan van- 

 nak determinálva. Szívesen ajánlkozik arra, hogy bárkinek is, aki 

 Hyperáit bérmentesen megküldi neki, azokat revideálja és helyesbíti. 



Az almamoly irtása. A Carpocapsa pomenella L. irtására 

 Eszakamenkában a vízben feloldott ügynevezett párisi zöld festéket 

 használják, a melylyel az elvirágzás után a fa leveleit permetezik. 

 Ez a zsönge gyümölcsöt igen finom réteggel borítja el és miután 

 magába a gyümölcsbe nem hat be, veszélytelen is, ellenben elegendő 

 arra, hogy az almát a hernyótól megóvja, a mely a párisi zöld- 

 től elpusztul. A. 



Az első lepke 1899-ben. Uhl Károl}^ úr januárhó 9-én Tárno- 

 kon vadászaton lévén, ott a Colias EJiisa F. egy kopott nőstény- 

 példányát fogta. Nyilván elkésett példány, melyet az eddig enyhe 

 tél még meg nem ölt. 



A palaearktikus makrolepidopterákat tárgyazó nagy mű, 

 melyet Riihl F. megkezdett és Heyne A. folytatott, és melynek 

 első kötette (a nappali lepkék) már nég}'' év óta jelent meg, immár 

 folytatatni fog, a mennyiben Heyne munkatársul Bartel Miksát 

 nj'erte meg, a ki jelenleg a Sphingidákat dolgozza fel. Ebben a 

 közelebb megjelenő részben a mag^^ar termőhelyek is fel lesznek 

 említve. 



Ml a legszebb a rovargyííjteményben ? Hírneves párisi tudós 

 entomologust meglátogatott egy vidéki franczia úri ember, a ki a 

 tudósnak gyűjteményét nézegette és nem győzte dicsérni, hogy az 

 mily érdekes és szén No de mégis, mi benne a legszebb ? kér- 

 dezte a tudós. A laikus erre, némi habozás után azt felelte: „A 

 legszebb az, hogy az a sok ezer gombostű mind oly szépen egye- 

 nesen van tűzdelve!" A tudós ezt maga mondta el az őt felkereső 

 Dr. Horvátit Géza múzeumi igazgató őrnek. Az ő útján tudjuk 

 most, hogy a rovargyűjteniényben mi a legszebb. 



Az bcneria dispar Észak-Amerikában 1 886-ig teljesen isme- 

 retlen volt. Ekkor egy tudós Massachusetts államában kísérlete- 

 zés végett Európából meghozatta petéit. A kikelt hernyók néhánya 

 valahogyan a szabadba kimenekült, itt az új viszonyokhoz csak- 

 hamar alkalmazkodott és minden védekezésnek daczára annyira el- 

 szaporodott, hogy az ország faállományára nézve már 1890-ben 

 valóságos ragálylyá vált. Azóta k. b. 200 angol négyszögmértföLlnyi 

 területet foglalt el s abban iszonyú kárt okozott. Végre az állam- 

 nak kellett közbelépnie és a rovar irtására k. b. másfél millió fo- 

 rintot kiadnia, mihez még az Egyesült Államok congressusa is 

 80 000 frtot adott. Kisebb összegekkel is bsérték volna, hogy ha azok 

 megszavazása s az ennek folytán eszközölt irtások idejekorán tör- 

 ténnek. Az irtásnál a lombot arzénsavas ólomoldattal permetezték 

 s azonkívül a petéket creosottal elpusztították és a fatörzseket 

 enyves gyűrőkkel látták el. Ily óriási erő megfeszítésével sikerült 

 a hernyóknak mintegy 9 tizedrészét megsemmisíteni. Biztosra ve- 

 hető azonban, hogy a megmaradtak csakhamar újra elfognak sza-- 



