31 



Változások a magyar lepke-fauna terén. 



Irta A. Aigner Lajos. 

 I. 



Seitz A. nagy művében (Die Grossschnietterlinge der Erde) 

 nagyon sok változás esik a nemek, fajok és fajeltérések és uj faj- 

 változatok elkülönítésében, minthogy pedig az egyes csoportokat 

 elismert szaktekintélyek dolgozták fel, elkerülhetetlen ama válto- 

 zásokról tudomást szereznünk, legalább annyiban, amennyiben 

 hazai famiánkra is vonatkoznak. Azonkívül félemlít számos, már 

 elnevezett eltérést, mely hazánkban is előfordul vagy előfordul- 

 hat, de amely gyűjtőink figyelmét eddig elkerülte. Az illető 

 változásokat a Seitznél követett sorrendben adom.. 



A Paj)ilw-nem (feldolgozta Seitz A.) több alnemre oszlik; 

 a Papilío s. str. alnembe tartozik a P. Machaon L. Az ab. Sphy- 

 rns Hb. név helyébe lép ab. asiatica Mén. ; az ab. indlida Ttit alap- 

 színe nagyon halványsárgás (Budapest) ; az ab. centralis Stgr.-nál a 

 fekete rajzolat, kivált a felső szárnyé, erősen sárga behintésű 

 (Budapest) ; az ab. Drusus Puchs lényegtelen átmenet az ab. 

 aiirantiaca Speyer-hez ; az ab. himaculatus Eimer és a fel nem 

 említett ab. inmacidata Schulz. valamint az al). rufojnmctata 

 Wheeler Seitz szerint nem érdemelnek külön nevet, az alt. te- 

 nuivittata Spengel pedig csak torzalak. 



Papilío Pad dirius L. a. Cosntudcsmus alnembe tartozik ; az 

 uh. líndecemlineatiis Kimer nem érdemel külön elnevezést; vájjon 

 az ab. decemlinealus Aig. (rediictus Sehultz) és ab. rioveinlincafus 

 Aig. is? 



Thais Poltjroia SchiíT. ab. Cassandra Mii. {bipuncUda 

 Cosm.) név helyébe lép ab. Rumina Esp. 



A Parnassius-wem (feldolgozta Stiehel H.) élére lép a 

 il/?iemos?/He-csoport. A P. Mnemosyne L.-nél a Staudinger-Rebel- 

 féle katalógus az ab. Hartmanni Stdfs-t az ab. melaina Honr.- 

 hoz vonta, de Stiehel újra szétválasztja a kettőt s szerinte az 

 előbbi lOűO m magasságban állandóan előforduló sötétebb alak, 

 holott az ab. melainu sokkal több fekete rajzolatot feltüntető 

 melanistikus eltérés ; az előbbit a Tátrában, az utóbbit Erdély- 

 ben figyelték meg. A Budapesten és Szaáron található példányok 

 legnagyobb része az ab. Athene Stiehel hez tartozik (R. L. XIV, 

 160 1.); íiz Sib. hnlteres Musch.-nál a felső szárny korongsejtjében 



