238 235 



Udførselsgang omtrent af Længde med Post- 

 septale, viid; Tarmceller gulgraa; Spytkjertler 

 mindre stærkt bugtede, temmelig vide; L. 10 — 

 20™" (, Hjerneganglie paa Rygsiden med 4, sjeld- 

 nere 2 — 3, i Fiirkant stillede, hvide Pletter: 

 meget faa Hudlegemer): 



8) Perivisceralceller med indtil 4 tydelige Kjerner; 

 ved Strandbredder i Tangdynger ^) 



E. fucorum u. sp. 



P. lactem Tauber (Clap.?) 



Aun. Dau. p. 71. 

 8) Perivisceralceller med en meget lille Kjerne: 

 i Eendestene og Gjødningedynger. (Perivisce- 

 ralceller bredere og Hudlegemer svagere ud- 

 viklede end hos foregaaende Art) 



E. sordidus n. sp. 



E. vermicularis Tauber. 



pp. Ann. Dan. p. 72. 

 5) Børster i Grupper paa 4 — 9, de midterste mindst; 

 Perivisceralceller 2 Slags: større ovale og meget 

 smaa, kort stavformige; Spytkjertler tynde, næsten 

 traadformige, bagtil dendritisk grenede; Hjerneganglie 

 bagtil uden Indbugtning (; Recept, semiuis med en 

 lang, smal, ikke med Kjertier besat Gang): 



Langelinie, Gilleleie, Helsingør. (Forf.) 



Da Tauber (Undersøgelser over Naidernes kjønsløse Formering, 

 Naturh. Tidsskr. 3 R. 9 B. p. 16, p. 70) i det Mindste for Naidernes 

 Vedkommende bestrider Leydigs Opfattelse, at Perivisceralcellerue 

 danne sig paa Krophulens Væg, og mener, at disse afsnøres af Tar- 

 mens Tunica, skal jeg her fremhæve, at Leydigs Oppfattelse har fuld 

 Gyldighed for EHchytræus-Aitei-nes Vedkommende. Hos E. fucorum, 

 E. affinis og flere andre, mere gjennemsigtige Arter er det meget let 

 at se, at talrige Perivisceralceller ere fæstede til Kropvæggen ved en 

 tynd Traad og svinge frem og tilbage ved de øvrige Cellers Bevægelse. 

 Den samme tynde Traad iagttages let paa talrige Celler efter en Ud- 

 presning af Dyrets Indhold. Hos Monopylei^horus ruhro-niveus n. sp. 

 danner det, Perivisceralcellerue frembringende. Væv en meget tæt Be- 

 lægning af Kropvæggen. 



