28 



det eiulim fuldkommen uskadte Individ) af en Bing af Slini- 

 porer. Disse Grupper af Beutorne. der omtrent have en 

 Lindsediameters Størrelse, daniu' oprindelig blot et Par 

 Rækker. hvoraf hver strækker sig fra Øjet skraat bagover 

 til Gja41espalten : men efterhaanden bliver Antallet større, 

 Mellemrunnnet melleni de 2 Rækker opfyldes, og hos de 

 største er en stor Del af Hovedets Overside beklædt jiaa 

 denne Maade. Dog kan, ifølge Liitkens Undersøgelser, 

 denne Hovedets Beklædning mangle endog hos udvoxede 

 Individer. 



Hos ganske unge Individer er den øvre Torn paa 

 Praeoperculum forholdsvis hengere, end lios de ældre. idet 

 den med sin Spidse næsten naar til den bagre Rand af 

 Operculum. Hos Ind. med en Totalhengde af indtil 80""" 

 er den i Spidseu endnu blot grundt tvedelt, medens den 

 tørst hos de ældre Individer er skarpt og tydeligt tretandet: 

 et udvoxet Individ (fra Vadsø i Finmarken, en Hun) har 

 endog den liojre Torn 4-delt. den venstre med 5 tydelige 

 Tænder'. 



Føde. Hos et af de erholdte Individer var Yeutri- 

 kelen udspændt af Smaastykker af Annelider (Polynoé). 

 De Individer, som jeg i 1874 havde Lejlighed til atunder- 

 søge i Varangertjorden i Øst-Finmarken. indeholdt blot 

 Crustaceer. tilhørende forskjellige Arter OauDuarider og 

 Idotheer. 



Udbredelse. G. pistilUf/ey (bedre kjendt som P/rø&e^or 

 venfralis eller Fli. tricuspis) er sandsynligvis endnu den eneste 

 sikkert bekjendte Art af sin Slægt. der iøvrigt kun ved 

 Mangelen af Vomerintænder adskiller sig fra Slægten Cottus. 

 Dens Synouymi er udtønnnende behandlet af Dr. Liitken i 

 Vid. Medd. Naturh. Foren. Kbhvn. 1876. p. 363. I sin 

 Udbredelse synes den at være na^sten ganske circumpolær. 

 og den vil neppe savnes paa noget nøjere uudersøgt Gebet 

 af de til Europas, Asiens og Americas Kyster stødende 

 Dele af Ishavet. Allerede i 1780 blev den af Fabricius be- 

 skreven fra Grønland (under Navn af Cotfns gohio); senere 

 er den bleveu bekjendt fra Kamtschatka og Beringshavet 

 lige ned til Japan, samt vestover laugs Asiens Nordkyst 

 til Rysterne af Novaja Zemlja. Spitsbergen. Finmarken i 

 Norge, fremdeles vjed Island.. Gi'onland og det iU'ctiske 

 America ned til Nova Scotia under 45" N. B. Paa flere 

 af disse Localiteter, saaledes ved Sjjitsbergen, er den 

 særdeles taLrig. 



,;Xorges Fiske-, p. :iO (18T4i 



osseous granulations, each (in the specimen exhibiting 

 no trace of mutilation) surrounded by a ring of 

 mucous pores. These clusters of granulations, in size about 

 equal to the diameter of the lens, are tirst arranged in two 

 rows, extending from the edge of the eye to the branchial 

 opening, but. gradually increasing in number, they encroach 

 upon the intermediate space; and in the largest spec- 

 imens a very considerable ])ortion of the upper surface 

 of the head is armed in this manner. According to Liit- 

 ken, however, this spinous covering does not always occur 

 even in fuU-grown individuals. 



Very young examples have the uppermost spine on 

 the preoperculum proirørtionately longer than individuals 

 in a more advanced stage of growth, the tip of tlie jjoint 

 almost reaching to the ])osterior margin of the operculum. 

 In examples with a total length of 80""". tliis spine, at the 

 point, is still obtuse bipartite, maturer individuals only 

 having it sharj) and distinctly trifurcate; in an adult spec- 

 imen (a female, from Vadsø, in Finmark) the spine on the 

 right side was' furcated with four, that on the left with 

 five well-detined denticles.^ 



Food. — In one of the specimens examined the 

 stomach was distended with small fragments of Annelids 

 (Polynoej. The ventricles of the individuals I had the 

 opportunity of examining in 1874, in the Varanger Fjord, 

 East Finmark, contained only remains of crustaceans, 

 Ganimaridæ and Idothece. 



Distribution. — Up to the present iiiac G. plsfillajer 

 (better known as Phohetor venfralis or Ph. tricuspis) is the 

 only well determined species of its genus, the sole cha- 

 racter distinguishing it from the genus Cotius being 

 the absence of vomerine teeth. Its synonomy has been 

 exhaustively treated of by Dr. Liitken, in Vid. Medd. Na- 

 turh. Foren. Kbhvn. 1876. p. 363. In its distribution it 

 would ajjpear to be almost circumjjolar, and will hardly 

 fail to be met with throughout any region of the Arctic 

 Ocean off the shores of Europe. Asia, and America. As 

 far back as 1780, Fabricius described the species (under 

 the name of Cottns gobio) as occurring on the coast of 

 Greenland; more recently it has been met with off Kam- 

 tschatka and -Bering's Straits, as far east as Japan, and. in 

 a westerly direction, along the northern coast of Asia, as 

 far as Novaja Zemlja, Spitzbergen. Finmark, Iceland, 

 Greenland, and Arctic America, and southwards, off Nova 

 Scotia, in lat. 45" N. In many of these locaUties, e. g. 

 on the coast of Spitzbergen, it is exceedingly numerous. 



■■'Norges Fiske." )). SO (1R74). 



