A marokkói sáskn vedléséröl. 195 



szen egy óra s előttünk áll a fügétől felszabadult sáska egészen 

 puha, halvány színű s gyűrődött testtel. 



Sáskánk megvedlett s most még egy kis ideig helyben vesz- 

 tegel, hogy a vedlés fáradalmait kipihenje. Teste az alatt a gyűrő- 

 dések kiegyenlitődésével nagyobb térfogatot nyer, hirtelen növekszik ; 

 felbőre chitint izzad ki, mely a levegőn megkeményedik; szóval a 

 sáska rohamosan erősödik ; kis vártatva kísérleteket tesz a tovaván- 

 szorgásra, mit többször ismétel, míg felbőre és helyváltoztató egyéb 

 szervei teljesen visszanyerték keménységüket, vagyis míg teste chitin- 

 pánczélt és vázat nyert. 



Ezzel helyreáll a rendes állapot és sáskánk megifjodva mohó 

 étvágggyal lát hozzá a füvek emésztéséhez, hogy a még hiányzó 

 szervek képzéséhez szükséges anyagot felhalmozza vagy azoknak 

 hiányzó részét kiegészítse. 



Sáskánk tehát ismét növekszik és a táplálkozás folytán fel- 

 halmozódott sejtek szervekké csoportosulásával folyton fejlődik 

 további 7 napig, mikor a ehitin-pánczélja már ismét megszűkült 

 s megint vedleni kénytelen. 



így ismétlődik a vedlés a teljes kifejlődésig, vagyis a szárnyas 

 állapot és ivarérettség elértéig 7 napi időközökben 5-ször, úgy hogy 

 a Stauronotus a keléstől számítoti 35 nap alatt teljesen kifejlődik. 



Az első vedlés után egyenletesen barnás színű, különösen 

 a toron megtarkul ; a torpaizson megjelenik az X alakú rajz, 

 valamint a torpaizs alsó szegélyén egy széles csík, mely halvány- 

 sárga színű, míg a tor többi része, a halvány-sárga foltokat szegé- 

 lyező bársony fekete foltokon kívül narancs sárgás, melyen több 

 apró fekete pont látható. 



Ezen stádiumban a fej és a tor a test többi részeihez viszo- 

 nyítva túlságosan nagyok, jellemző továbbá az, hogy a szárnytokok 

 nyomai még nem észlelhetők. 



A második vedlés után a fej és tor már nem olyan arány, 

 talán nagy mint az előbbeni stádiumban volt ; a színek nem vál- 

 toztak : de a szárnytokok nyomai már észrevehetők, különösen 

 szembetűnnek az alsó szárnyak tokjai az utótor (metanotum) hátsó 

 sarkán lefelé s kissé hátra irányult karélycsíkok alakjában, melye- 

 ken néhány hossz-ér is észrevehető ; a felső szárnyak tokjai a nye- 

 reg alakú előtorpaizs alatt foglalnak helyet s csak akkor láthatók, 

 ha a torpaizs hátsó részét kissé felemeljük. 



A harmadik vedlés után elveszti a tor élénk tarkaságát, a narancs 

 szín barnásba megy át s a potroh közép-vonalán egy világos-barna, 

 a torgyűrűk szerint lépcsőzetesen határolt csík húzódik végig. 



