182 Jablonowski József 



idegenekre oktatókul s én mint idegen elestem a foglalkozástól." 

 „A húsvéti ünnepek alatt nehéz napokat éltem, koplaltam már 

 három napon át, de foglalkozást nem kaptam és csakhogy mene- 

 küljek az éhhaláltól, kénytelen voltam az akkor épült alföldi vasút 

 építési vállalathoz napszamosnak szegődni. Most kubikoltam reg- 

 geli 5 órától esti 7 óráig, hogy táplálékot és egy kis utazásra való 

 költséget kereshessek. így telt le egy hét a fizetés napjáig." Vellay 

 akkor — 1866-ban — tizenhatéves volt. A megkeresett pénzzel 

 haza ment N. -Becskerekre. 



1867. évi május haváig, úgy látszik, megint házi tanító volt; 

 ekkor egy gazdag zsidó bérlőhöz került vidékre szintén tanítónak. 

 Hogy az hol volt és gazdáját kinek hívták, nem tudom. Vánky 

 említi, hogy Vellay egy Basch nevű birtokosnál Torontálban neve- 

 lősködött ; hogy az előbb említett nevű bérlő és Basch azonos-e, 

 nem tudom. Itt nevelősködés mellett gazdasággal is foglalkozott, 

 kivált miután a tanyán gazdag mezőgazdasági könyvtárt talált. 



Ugyanez a család volt-e, vagy más. a hová 1869-ben került, 

 azt sem tudom, de ez utóbbi reá nézve már kedvezőbb volt ; itt 

 is gazdasággal foglalkozott, sőt - — mint Vellay feljegyzésében 

 találom — itt végezte el a „magyar-óvári tanrendszer szerint a 3. 

 évi kurzust." 



Ugyanezen időben megfordult talán Halason is, szintén mint 

 nevelő. És úgy látszik ez idő alatt, vagyis 1872-ig, besorozásáig, 

 próbált Vellay szerencsét bérlettel is : bérbe vett olcsó torontáli 

 földeket s ezeket szegény- embereknek felébe adta ki. De bele bu- 

 kott, mert a kiáradt Bégaviz tönkre tette a repczeföldeket s az ő 

 megtakarított pénze (500 — 600 forint) is oda lett. 



1872-ben katonának sorozták be s ugyan ez évi október 

 havától n:int közhonvéd szolgált; 187.') évi július 15-én szabad- 

 ságolták és 1874-ben augusztus 16-án ismét bevonult, a mikor 

 1875-ig a Ludovica Académián a tiszti tanfolyamot elvégezve, ő 

 Feteége a király őt már ugyanez évi október hó 23-án l6-ik rang- 

 számmal honvédhadnagygyá nevezte ki. 



Jó módú emberre, vagy a ki otthonról segélyt kap, 

 ezen a pályán is lehet megélni, de Vellaynak az nem való volt. 

 Mert Szegeden, a hol szolgált, csakhamar pénzzavarba kerülve, 

 öngyilkosságra gondol, és csak jó barátjai csavarták ki kezéből a 

 forgópisztolyt, a melylyel életét akarta kioltani. Hozzá jön, hogy 

 még az anyját is kellett segélyezni. S e fényes nyomorban zászló- 

 aljsegédtisztnek rendelték ki, tehát olyan munkával bízták meg, 

 mely nemcsak sok intelligencziát, de jó gazdasági érzéket is tété- 



