.lí).2 \ Külnnfélck 



béri füzetében (p. 234 — 235), s róla a többi közt ezeket mondja : 

 '„E művet a szerző, ki a Hemiptera-irodalom egyik előkelő 

 tekintélye, ' e rovarrend magj^arországi irodalmának történetével 

 vezeti be." Ezután felsorolja azokat, kik ez irányban működtek 

 Koyig : majd folytatja : „Ettől az adattól kezdve különböző entomo- 

 logusok fokozatosan gyarapították a lajstromot s hála a szerző 

 fáradhatatlan munkálkodásának, taUin a legtökélesebb felsorolás, 

 'melylj'cl egy nemzet dicsekedhetik s hasonló természetű munká- 

 latoknak mintául szolgálhat. A szerző szerint a fajok legtöbbje 

 általánosan elterjedt a palaearctikus övben s a felsoroltak legna- 

 gyobb száma a mediterrán tájról származik. Néhány faj délibb s 

 melegebb éghajlat alól vándorolt be, mások keletről, míg egynehány, 

 mely csak Európa messze éjszaki vidékeinek lakója, az országnak 

 jóval melegebb éghajlata daczára is észleltetett. A történeti vázlat 

 után a' szerző a magyarországi Hemipterák irodalmát közli s ezt 

 á fajok a rendszertani elősorolása követi a nyolcz tájon való elő- 

 fordulásukra vonatkozó megjegyzésekkel." 



Újguineai rovarok. A „Természetudományi füzetek" XXI. köt. 

 3 — 4. füzete Biró és Fenichel gyűjtéséből számos rovar leírását 

 ■foglalja magában. így Förster F. 24 szitakötő közt 13 új fajt, Dr. 

 Rehel H. 87 már előbb leirt nappali lepkefajt ismertet ; a hozzá 

 adott képek gyönyörűek. Dr. Kertész Kálmán új légyfajt,. Van der 

 Wulp F. M. pedig 44 légyfajt, köztük 14 üj fajt ír le, míg Canes- 

 trini G. az üj Acaroideák ismermertetését folytatja. (80 faj, 6 üj). 

 Ugyanabban a kettős füzetben Dr. Horvát Géza néhány üj vagy 

 kevéssé ismert Capsida fajt, a buzgó szerkesztő Mocsáry Sándor 

 pedig az Euglossa és Epicharis genusok üj fajait írja le. Az igen 

 tartalmas kettős füzet többi, nem magyar rovarokra vonatkozó 

 közleményeit Friese H., Dr. Traxler László, Kohl F. F., Dr. Ma- 

 darász Gyula, Dr. Hollós László és Dr. Borbás Vincze irták. 



