51 



<ezeket az összeszáradt rovarokat. De mielőtt ezt a gyanúmat 

 kifejeztem volna, megnéztem előbb a raktár friss fenyőfából készült 

 gerendáit s itt egyszerre kiderült előttem az egész dolog. 



Csakugyan fadarazsak tették tönkre a blúzokat (vagy 40 — 50 

 darabot). Ezek a darazsak épen úgy, mint a Bechstein-féle esetekben, 

 itt is a friss puha fagerendákban éltek, mert a szóban levő raktár 

 akkor egészen új volt. Belső állványai legfeljebb kétévesek voltak, 

 tehát ezeknek fája már akkor meg volt fertőzve, a mikor az erdő- 

 ben még lábon állott. A raktárban kikelő fadarazsak pedig, midőn 

 a gerendákra nehezedő deszkákon is átrágódtak, itt a blúzokra 

 bukkantak, tehát folytatták a rágást íelfelé haladva azokban is 

 addig, a míg életidejük le nem járt s ők végkimerüléstől el nem 

 pusztultak, a nélkül, hogy tömlöczükből kiszabadultak volna. Azok, 

 a melyek szerencsések voltak, hogy kibúvási helyökön útjokat nem 

 zárta el zubbony, hanem azonnal szabadba kerültek, vigan röp- 

 ködtek a raktárban s legtöbbje, a mikor menekülni igyekezett, az 

 ablak sürü drótszövetében pusztult el; a többije pedig szanaszét 

 hevert a helyiségben. 



Ebben az esetben a kártétel szokatlanságán kívül nevezetes 

 az is, hogy a rovar mennyire híven követi ösztönét. Egy darázs 

 pl. a blúzokban épen a szélső szegély mellett rágott és csak 

 néhány milliméternyi távolság választotta el őt a széltől. Ha most 

 e darázs rágás közben csak egy keveset kifelé (a zubbony széle 

 felé) igyekezett volna, akkor már a második zubbonynál bizonyára 

 szabadba jutott volna. A helyett azonban a darázs következetes 

 volt és kitartott ama szokása mellett, a melyet rendesen követ, 

 hogy t. i. mint kifejlődött állat kibúvás közben a fatörzs hosszú- 

 sági tengelyére mindég merőleges irányban halad addig, a míg 

 szabadba nem kerül. Az eperjesi esetben a darázs nyolcz-tiz 

 posztórétegen hatolt át, és igyekezett még többön is áthatolni, a 

 nélkül, hogy megállapított irányától oldalvást letérve, áttörte volna 

 az alig 4 — 5 milliméteres fennakadást. 



Mielőtt e kis közleményt befejezném, meg akarom említeni 

 azt a véletlent is, a mely e fadarazsat más tekintetben is mint az 

 ármádia ellenségét tünteti fel. V a illant orosz tábornok egy 

 1858. szept. 7-én kelt levelében azt írja,') hogy az akkori krimi háború 



1) E levél liitelt érdemel, mert a tábornok állításait xigj a sérült 

 golyókkal, mint a bennök élt fadarazsakkal igazolta. A levelet J. Künckel 

 d'Herculais közli : Merveilles de la Nature. Les Insectes. Tome 11. (Paris) 

 pag. 190—191. 



